ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року	Львів	Справа № 460/1157/20 пров. № А/857/6156/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І., 
суддя                                                               Матковська З.М. 

секретар судового засідання                     Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року (головуючий суддя Щербакова В.В., м.Рівне) у справі № 460/1157/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
24.02.2020 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату без обмеження граничного розміру пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України  «Про прокуратуру»  №1789-ХП (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 06.02.2020 №18-31.              
Позов обґрунтовує тим, що у 2005 році йому призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1  Закону України "Про прокуратуру"  у розмірі 90% від суми заробітної плати.  Вказує, що  постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657  внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури та збільшено розміри їхніх посадових окладів та надбавок до посадових окладів за класні чини. Тому, з метою перерахунку раніше призначеної йому пенсії, ним отримано довідку прокуратури Рівненської області про заробітну плату від 06.02.2020 №18-31 за аналогічною посадою та надіслано до територіального органу Пенсійного фонду України заяву про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1  Закону України "Про прокуратуру"  (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії), з покликанням на  рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019. Проте, відповідачем перерахунок його пенсії на момент звернення до суду проведено не було.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо непроведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України  «Про прокуратуру»  №1789-ХП (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 06.02.2020 №18-31. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 13.12.2019 відповідно до статті 50-1 Закону України  «Про прокуратуру»  №1789-ХП (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 06.02.2020 №18-31, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права зазначив, що з 14.10.2014 набрав чинності новий  Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, а  Закон №1789  (серед іншого і стаття 50-1) витратили чинність, тому питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури регулюється  статтею 86 Закону №1697-VІІ. Відповідач зауважує, що  Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019 в справі №3-209/2018 (2413/18,2807/19) визнано таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним) положення частини 12  статті 86 Закону №1697-VІІ.  Тому частина 20  статті 86 Закону №1697-VІІ  визнана неконституційною і втрачає чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, а саме з 13.12.2019. За цих обставин відповідач зазначає, що право на перерахунок пенсії виникає за зверненнями, що надходять починаючи з 13.12.2019, для яких момент виникнення права на перерахунок пенсії настав не раніше 13.12.2019. За наведених обставин відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі довідки прокуратури Рівненської області №18-31 вих-20 від 06.02.2020, у зв`язку з чим просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач до липня 2007 року працював в органах прокуратури та з 2005 року отримує пенсію за вислугою років, призначену на підставі  ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ  у розмірі 90% від заробітної плати.
Довідкою прокуратури Рівненської області від 06.02.2020 №18-31 (з додатком) позивачу надано інформацію про розмір і складові місячного заробітку на посаді начальника відділу прокуратури Рівненської області станом на 01 жовтня 2017 року, з урахуванням: окладу, класного чину, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії.
06.02.2020 позивач звернувся до Сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної йому пенсії відповідно до ч. 1 ст. 50-1  Закону України "Про прокуратуру", в редакції від 05.11.1991 №1789-ХІІ, в розмірі та відсотках відповідно до ч.13 ст.50-1  Закону України "Про прокуратуру", за вислугою років у розмірі 90% середньомісячної суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці прокуратури Рівненської області від 06.02.2020 №18-31. 21.02.2020 позивач звертався до відповідача із заявою щодо розгляду питання про проведення йому перерахунку пенсії.                   
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
На час призначення позивачу пенсії в 2005 році особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися  статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ   (Закон №1789-ХІІ): прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1); обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1); призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).
До  статті 50-1 Закону №1789-ХІІ  вносилися зміни  Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI  (Закон №3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1  Закону №3668-VI  з 01.10.2011 стала вісімнадцятою,  -  тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14.10.2014 ухвалено новий  Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ  (Закон №1697-VІІ).
Частина двадцята  статті 86 Закону №1697-VІІ  (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.  Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первісна редакція частини двадцятої  статті 86 Закону №1697-VІІ  та частина сімнадцята (з 01.10.2011  -  вісімнадцята)  статті 50-1 Закону №  1789-ХІІ  містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15.07.2015 втратив чинність  Закон №1789-XII  (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
1 січня 2015 року набрав чинності  Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»  (Закон № 76-VIII), яким внесено такі зміни: частину вісімнадцяту  статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ  (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»; частину двадцяту  статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» №1697-VІІ  (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Отже, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні: жоден  закон  не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі  Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
Колегія суддів вказує, що Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив наступне: визнав таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), положення частини двадцятої  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII  зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до частини другої  статті 152 Конституції України  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019: частина двадцята  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
У даній справі пенсійний орган відмовляє заявнику у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Тобто, фактично пенсійний орган погоджується з наявністю у заявників права на перерахунок пенсії, проте зазначає про відсутність нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
В апеляційній скарзі пенсійний орган, серед іншого, посилається на положення  постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 №1155  за змістом п. 7 якої встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією  постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із  Законом України "Про прокуратуру". Натомість позивач просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням норм  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанови Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».
Суд апеляційної інстанції вказує, що протягом усього періоду дії норми  статті 86 Закону №1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Колегія суддів зазначає, що позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача. Реалізація його права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13.12.2019.
Твердження апелянта про той факт, що для реалізації пенсіонером права на перерахунок пенсії, визначеного  статтею 86 Закону №1697-VІІ  (у редакції, що діє з 13.12.2019), обов`язковою умовою є прийняття урядом нової постанови про підвищення заробітної плати прокурорським працівникам, є хибним з огляду на те, що на момент прийняття  Конституційним Судом України зазначеного рішення  вже існувала суттєва різниця в оплаті праці діючих працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що  постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657  є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».
Суд апеляційної інстанції вказує, що первинна редакція частини двадцятої  статті 86 Закону № 1697  до 13.12.2019 не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки  Законом № 76-VIII  цю первинну редакцію з 01.01.2015 було змінено на речення «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»,   тобто ці зміни було внесені в текст  статті 86 Закону №1697-VІІ  ще до дати набрання нею чинності (15.07.2015). Тому частина двадцята  статті 86 Закону № 1697  (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 набрала чинності 13.12.2019 та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (01.01.2015-12.12.2019) в Україні з`явилася/набрала чинності норма  Закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі  Закону України «Про прокуратуру».
Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657. Питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.
Колегія суддів вказує, що спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало. Крім того, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання  рішення  суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Вказані висновки апеляційного суду щодо вирішення розглядуваного позову та порядку застосування зазначених вище правових норм узгоджуються із висновками Верховного Суду у зразковій справі про перерахунок пенсій прокурорів відповідно до  рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019, що наведені у рішенні від 14 вересня 2020 року №560/2120/20 (провадження №Пз/9901/9/20), яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року.
З врахуванням наведеного вище колегія суддів дійшла висновку про те, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позовних вимог у спосіб, що заявлений позивачем, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до    статті 317  КАС України, підставами для скасування рішення або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року у справі № 460/1157/20 – скасувати. 
Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років, на підставі довідки Прокуратури Рівненської області №18-31 вих-20 від 06.02.2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 06.02.2020 відповідно до  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки Прокуратури Рівненської області №18-31 вих-20 від 06.02.2020, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 12 січня 2023 року