ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2026/23 Справа № 2-861/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фирса Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Деркач Н.М.,Ткаченко І.Ю.
секретар судового засідання: Драгомерецька А.О. 

сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року, яке постановлене суддею Фирсою Ю.В. у місті П`ятихатки, відомості про дату складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
       В С Т А Н О В И В:
       У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим у процесі розгляду справи позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ “Приватбанк”) про захист прав споживачів, мотивуючи його тим, що 21 грудня 2007 року між ним та банком було укладено кредитно-заставний договір №DNJ0A0100310033, за умовами якого банк повинен був надати йому кредит у розмірі 14 381,89 доларів США на строк до 19 грудня 2014 року з процентною ставкою 11,04% річних для придбання автомобіля. Листом без номеру та дати позивача було попереджено про зміну відсоткової ставки спочатку до 13,08% річних, а потім до 18,00% річних. Вважав вказані дії незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують його права. 
       Після неодноразових уточнень позову  ОСОБА_1  зазначив, що згідно п.7.1 кредитного договору банк зобов`язувався надати йому кредитні кошти у розмірі 14 381,89 доларів США, проте ним була отримана від банку лише сума у розмірі 50 313 грн. на придбання автомобіля і саме цю суму в гривнях банк перерахував ТОВ «Автопарк Люкс». Автомобіль був придбаний і зареєстрований на ім`я позивача, що свідчить про те, що умови договору не відповідають дійсному волевиявленню сторін і внутрішній волі, що суперечить ч.3 ст.203 ЦПК України. Фактично вони вчинили правочин для приховання іншого, не зважаючи що в договорі зазначена валюта зобов`язання в доларах США, але фактично виконання з боку банку було здійснено в гривнях.
       Вказував, що п.7.1 кредитного договору №DNJ0A0100310033 від 21 грудня 2007 року підлягає визнанню удаваним, а договір застави №DNJ0AU081150 від 11 грудня 2007 року не відповідає вимогам законодавства, оскільки він укладений 11 грудня 2007 року, а кредитний договір укладений 21 грудня 2007 року, тобто договір забезпечення основного зобов`язання був укладений на виконання неіснуючого на той час зобов`язання. Крім того, був відсутній дозвіл його дружини на заставу.
       Посилаючись на вказані порушення просив суд визнати п.7.1. кредитного договору №DNJ0A0100310033 від 21 грудня 2007 року, укладеного між позивачем та АТ КБ «Приватбанк», удаваним; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору №DNJ0A0100310033 від 21 грудня 2007 року, виходячи з умов, що банк з моменту укладення договору надав кредит в розмірі 50 313 грн. на купівлю автомобіля зі сплатою за користування кредиту у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості та враховуючи, що ним була сплачена сума 37 830,57 грн.; визнати недійсним договір застави №DNJ0AU081150 від 11 грудня 2007 року, укладений між ним та АТ КБ «Приватбанк»; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути автомобіль марки Chery A 15 AMULET, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2007 року випуску.
       У червні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк”, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 21 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DNJ0A0100310033, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 14 381,89 доларів США на строк до 19 грудня 2014 року.
       Посилаючись на те, що банк виконав умови договору та надав обумовлені ним грошові кошти, а відповідач ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконав та станом на 18 травня 2016 року допустив заборгованість у загальному розмірі 37 959,62 доларів США, яка складається з 8 972,99 доларів США – заборгованості за кредитом; 2 295,50 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 24 874,11 доларів США – пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 9,89 доларів США – штрафу (фіксована частина), 1807,13 доларів США – штрафу (процентна складова), просили суд ухвалити рішенням яким стягнути вказану заборгованість. 
       Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору застави №DNJ0AU081150 від 11 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» та в частині зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» повернути автомобіль марки Chery A 15 AMULET, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2007 року випуску залишено без розгляду.
       Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Позов АТ КБ “ПриватБанк” задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №DNJ0A0100310033 від 21 грудня 2007 року у загальному розмірі 7 643,82 долари США, яка складається з тіла кредиту – 3 449,56 доларів США, заборгованості за процентами за кредитним договором – 1 628,58 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язання — 2 565,68 доларів США, що еквівалентно 64 834,73 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат. 
       В апеляційній скарзі АТ КБ “ПриватБанк”, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту (поточним тілом кредиту) в розмірі 5 400,17 доларів США скасувати та постановити в цій частині нове, яким ці вимоги банку задовольнити. В іншій частині рішення суду банком не оскаржено. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що кредит був наданий в обумовленому сторонами договору розмірі та використаний, а банк при зверненні до суду із позовом довів наявність заборгованості за кредитним договором, надавши відповідні докази. Згідно наданих банком доказів заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості за тілом кредиту 5 000,14 доларів США та заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2 449,56 доларів США
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні його позову та в частині часткового задоволення позову банку скасувати та постановити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні позову банку відмовити. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що банк не довів що за кредитним договором існує заборгованість, хоча на банк, як на позивача, покладено вказаний обов`язок. Вказував, що зазначену у договорі суму в доларах США він не отримував, банком не надано платіжних доручень на вказану суму. 
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року апеляційні скарги АТ КБ «ПриватБанк»,  ОСОБА_1 залишені без задоволення. Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року залишене без змін.
       Постановою Верховного Суду від 16 листопада 2022 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення поточної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 400,17 доларів США скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.
       Розглянувши матеріали справи, з врахуванням постанови Верховного Суду від 16 листопада 2022 року, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги АТ КБ “Приватбанк” та заявлених вимог в частині стягнення поточної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 400,17 доларів США, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
       Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в частині вирішення позовних вимог АТ КБ “ПриватБнак” про стягнення поточної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 400,17 доларів США не відповідає з огляду на таке.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 21 грудня 2007 року між ПАТ КБ “Приватбанк”, правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNJ0A0100310033, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 14 381,89 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік строком до 19 грудня 2014 року, включно, для придбання позичальником автомобіля Chery, кузов № НОМЕР_2 , який є предметом застави.
       Відповідно до п.7.2. кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язувався перерахувати без додаткового узгодження кредитні кошти в сумі 50 313 грн. на поточний рахунок автосалону ООО «Автопарк».
       У пункті 7.1 кредитного договору №DNJ0A0100310033 від 21 грудня 2007 року визначено, зокрема, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "21" по "25" число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 175,5 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди.
       Пунктом 4.5 кредитного договору №DNJ0A0100310033 сторони погодили, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів заданим договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.
       Банк 29 лютого 2012 року надіслав ОСОБА_1 вимогу, в якій вимагав від позичальника повернення суми кредиту в повному обсязі. 
       З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 11 грудня 2007 року між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль Chery A 15 AMULET, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2007 року випуску. 
       Згідно листів ПАТ КБ «Приватбанк» №5699 та №20.1.3.2/6-29646 від 31 грудня 2008 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що відсоткова ставка, починаючи з 01 листопада 2008 року, складатиме 13,08% річних, а з 01 лютого 2009 року відсоткова ставка складатиме 18% річних.        
       З метою врегулювання питання щодо погашення наявної заборгованості 29 травня 2012 року за актом приймання-передачі ОСОБА_1 добровільно передав банку придбаний за кредитні кошти транспортний засіб для його реалізації. 
       Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ “Приватбанк” в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції, встановивши подання ОСОБА_1 заяви про застосування позовної давності, приймаючи до уваги укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договору про збільшення позовної давності до 5 років, враховуючи, що з даним позовом банк звернувся 06 червня 2016 року суд дійшов до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не пропущено строк позовної давності щодо платежів у межах п`яти років до дня подачі позову у даній справі. 
       Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позову АТ КБ “ПриватБанк” стосовно поточної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5400,17 доларів США, у зв`язку з наступним. 
       Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
       Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
       Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       29 лютого 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ “Приватбанк”, направив ОСОБА_1 письмову вимогу про повернення суми кредиту в повному обсязі протягом тижня з дати отримання цієї вимоги.
       З метою врегулювання питання щодо погашення наявної заборгованості 29 травня 2012 року ОСОБА_1 добровільно передав банку за актом приймання-передачі придбаний за кредитні кошти автомобіль для його реалізації.
       Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором, станом на 18 травня 2016 року, в загальному розмірі 37959,62 доларів США, яка складається, крім іншого із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 972,99 доларів США.
       Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягуючи з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором, що виникла станом на 29 лютого 2012 року, зокрема, за тілом кредиту в розмірі 3 449,56 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що 29 лютого 2012 року банк надіслав ОСОБА_1 вимогу про повернення суми кредиту в повному обсязі, тобто банк використав своє право згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України та змінив строк виконання зобов`язання.        
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що 29 лютого 2012 року банк надіслав ОСОБА_1 вимогу про повернення суми кредиту в повному обсязі, тобто банк використав своє право згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України та змінив строк виконання зобов`язання.        
       Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12).
       У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів(пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12).
       Отже, з 29 лютого 2012 року закінчився строк кредитування і банк втратив право нараховувати передбачені договором проценти та неустойку за укладеним з відповідачем кредитним договором.
       Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
       Згідно зі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
       За приписами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       Дослідивши розрахунок заборгованості наданий банком (т.2 а.с.5-7) колегія суддів звертає увагу на те, що заборгованість за тілом кредиту, до якої входить залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 5 400,17 залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). 
       Колегія суддів приймає до ваги вказівку Верховного Суду в частині того, що встановивши, що 29 травня 2012 року, тобто після настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором, ОСОБА_1 добровільно передав банку за актом приймання-передачі придбаний за кредитні кошти автомобіль для його реалізації, апеляційний суд не перевірив, чи існують обставини, які свідчать про повне чи часткове погашення заборгованості за кредитним договором після настання строку виконання основного зобов`язання. 
       Дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить переконання, що реалізація придбаного ОСОБА_1 за кредитні кошти автомобіля відбулась. Так згідно акту-прийому передачі автомобіля (т. 2, а.с 98 ) від 02 лютого 2016 року вбачається, що автомобіль було передано банком ОСОБА_2 , який передав банку грошові кошти у розмірі 28 900 грн., які зараховані до установи банку. Також вбачається, що 20 квітня 2016 року автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_3 (т.2 а.с.115,116). З розрахунку заборгованості вбачається, що 02 лютого 2016 року сума у розмірі 1 078,36 доларів США (що згідно курсу станом на 02 лютого 2016 року становило саме 28 900 грн. ) зарахована банком на погашення відсотків. Тобто вказана сума зарахована банком на погашення відсотків, які продовжували нараховуватись банком вже після направлення позичальнику вимоги та після закінчення строку дії кредитного договору. 
       З врахуванням того, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року стягнуто заборгованість за відсотками у розмірі 1 628,58 доларів США, та рішення суду в цій частині, згідно постанови Верховного Суду від від 16 листопада 2022 року, наразі не переглядається, колегія суддів вважає за доцільне грошові кошти, отримані банком від реалізації предмету застави у розмірі 1 078, 36 доларів США відняти від поточної заборгованості за тілом кредиту яка підлягає до стягнення. 
       Таким чином заборгованість за тілом кредиту (поточна заборгованість) яка підлягає до стягнення становить 4 321,81 долар США (5 400, 17 поточна заборгованість за тілом кредиту - 1 078, 36 грошові кошти отримані від реалізації предмету застави). 
       На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення в частині стягнення поточної заборгованості за тілом кредиту в сумі 3449,56 доларів США, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” поточної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 321,81 доларів США та судового збору у розмірі 1 637, 55 грн. 
       У зв`язку з чим, підлягає зміні рішення суду в частині визначення загального розміру заборгованості за кредитним договором та збільшення цього розміру з 7 643,82 доларів США до 8516.07 доларів США.
       Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Враховуючи результат розгляду даної справи,з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриваБанк” необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог, які складаються з судового збору у розмірі 4502,90 грн. (за подання частково задоволеної апеляційної скарги у розмірі 2 456, 32 грн. та частково задоволеної касаційної скарги у розмірі 2 046, 94 грн ).
       Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, суд,– 
ПОСТАНОВИВ: 
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” задовольнити частково. 
       Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення поточної заборгованості за тілом кредиту в сумі  3449,56 доларів США та судового збору  скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» поточну заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 321, 81 доларів США та судовий збір у розмірі 1 637, 55 грн..
       Рішенням суду змінити в частині визначення загального розміру заборгованості за кредитним договором №DNJ0A0100310033 від 21 грудня 2007 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», збільшивши цей розмір з 7 643,82 доларів США до 8516.07 доларів США.
       Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 4 502,90 грн. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складений 09 лютого 2023 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М.Деркач 
                                                                        
                                                                        І.Ю.Ткаченко