Дата документу 16.01.2023 Справа № 332/566/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 332/566/22         Головуючий в 1 інст. Ретинська Ю.І.
Провадження №33/807/38/23                                 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.124 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю потерпілого ОСОБА_1 розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_2  за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2022 року, якою
провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31 січня 2022 року (серія ААБ №063063) 31 січня 2022 року, о 16-00 годині, біля АЗС «WOG» е/о №5 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 , не встежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті зіткнення т/з отримали механічні пошкодження, завдано матеріального збитку, постраждалих немає, чим порушив вимоги п.2.3б, 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції шляхом зазначення в мотивувальній частині постанови висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та винуватості у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Викликати та опитати в судовому засіданні суду апеляційної інстанції судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України Борченка О.М. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суддя районного суду в оскаржуваній постанові, в її мотивувальній частині, дійшла висновку про фактично відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 , натомість справу закрила у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення щодо останнього, що суперечить вимогам ст.247 КУпАП.
Разом з тим, суддя першої інстанції, розглядаючи справу, дійшла висновку про відсутність належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3б, п.12.1 ПДР України.
При цьому в основу оскаржуваної постанови був покладений лише висновок експерта №СЕ-19/108-22/3419-ІТ від 16 червня 2022 року. 
Жодні інші докази, зокрема пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення потерпілого, протокол про адміністративне правопорушення, схема ДТП, фотознімки місця ДТП, відеозапис з реєстратора, взагалі жодним чином не були оцінені судом.
Про вказані обставини свідчить протокол про адміністративне правопорушення, серія ААБ №063063 від 31 січня 2022 року, в якому були зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення, зокрема й порушення ПДР України п.2.3б, п.12.1 ПДР України, в результаті чого був пошкоджений автомобіль апелянта. 
Сам водій ОСОБА_2 підтвердив обставину, що його занесло та винесло на зустрічну смугу руху. 
Крім того, на відеозаписі чітко, конкретно та очевидно зафіксовані усі події ДТП, зокрема як автомобіль ОСОБА_2 рухається по своїй смузі руху, потім раптово виїжджає на смугу руху (зустрічну для нього) та здійснює фактично лобове зіткнення з його автомобілем.
Усі вищезазначені докази у сукупності та взаємозв`язку підтверджують наявність в діях ОСОБА_2 порушень п.2.3б, п.12.1 ПДР України.
Крім того, у висновку судового експерта №СЕ-19/108-22/3419-ІТ від 16 червня 2022 року міститься висновок про те, що водій ОСОБА_2 повинен був діяти, у тому числі у відповідності до п.12.1 ПДР України. В діях ОСОБА_2 серед іншого вбачається невідповідність вимогам п.12.1 ПДР України.
Отже, висновок експерта, по перше, не суперечить іншим доказам та не спростовує інші докази по справі. По друге, серед іншого, також підтверджує порушення ОСОБА_2 вимог п.12.1 ПДР України.
З приводу не встановлення експертом причинно-наслідкового зв`язку, то такий зв`язок між порушенням ПДР України певною особою та наслідком-пошкодження автомобіля встановлюється не лише висновком експерта, а й іншими доказами. Проте, жодні інші докази, судом не були проаналізовані взагалі. 
Більше того, експертом не був встановлений причинно-наслідковий зв`язок через те, що судом як суб`єктом призначення експертизи не були надані певні вихідні дані, а саме радіус закруглення проїзної частини, величина ухилу проїзної частини.
Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції в мотивувальній частині лише обмежується майже повністю посиланням на висновок експерта, який не зміг надати відповідь на частину запитань за некоректними вихідними даними і доходить висновку, що нібито немає ніяких належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.
Крім цього, апелянт зазначає, що експерт взагалі не перевіряв відповідність (або невідповідність) дій ОСОБА_2 , пункту 2.3б ПДР України, який ставився в провину останньому і містився в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вважає, що якщо суд першої інстанції призначив судову експертизу у справі для повного, об`єктивного і всебічного розгляду справи, то тоді суд мав надати експерту усі необхідні вихідні дані, які просив експерт.
Таким чином, апелянт вважає, що розгляд справи суддею першої інстанції відбувся неповно, несправедливо та не об`єктивно. Крім цього, не було дотримано процесуальних норм розгляду справи.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_2 - адвокат Бабіч С.А., посилаючись на висновок експерта та пояснення експерта в судовому засіданні, а також на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 11 липня 2018 року у справі №308/8763/15-а, вважає оскаржувану постанову суду законною та обґрунтованою та просить цю постанову залишити без змін, а подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. 

Заслухавши потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». 
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, та обґрунтовано закрив провадження в справі з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. 
 
Отже, справу закрито з нереабілітуючих підстав, що ніким не оспорюється, в т.ч. особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення – ОСОБА_2 ..
 
В той же час, закриваючи провадження в справі з зазначених підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що неможливо встановити у діях ОСОБА_2 порушення п.12.1 ПДР України через відсутність належних та допустимих доказів, а пункти 10.1, 11.4. та розділу 34, а також п.п.12.4, 12.9б ПДР України не були інкриміновані ОСОБА_2 ; п. 2.3б ПДР України не був предметом дослідження автотехнічної експертизи і, як зазначив експерт, в предмет дослідження автотехнічної експертизи не входить перевірка дотримання водіями п.2.3б ПДР України.
З оскаржуваної постанови убачається, що такий висновок зроблений судом виключно на підставі висновку експерта № СЕ-19/108-22/3419-ІТ від 16 червня 2022 року, без оцінки цього висновку у сукупності з іншими доказами.
З такими висновками суду погодитись неможна через таке.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №063063 від 31 січня 2022 року зазначено, що 31 січня 2022 року, о 16-00 годині, біля АЗС «WOG» е/о №5 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 , не встежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті зіткнення т/з отримали механічні пошкодження, завдано матеріального збитку, постраждалих немає, чим порушив вимоги п.2.3б, 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
Так, відповідно до вимог п.2.3б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до вимог п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
В свою чергу, статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
В протоколі міститься підпис ОСОБА_2 без жодних зауважень.

До протоколу додано:

- схему ДТП, де зафіксовано розташування автомобілів після ДТП та їх пошкодження. Схема також підписана водіями, в т.ч. і ОСОБА_2 , без зауважень;
-висновки КПН «Обласного клінічного закладу з надання психіатричної допомоги» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 січня 2022 року, з яких убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в стані сп`яніння не перебували;
- письмові пояснення водіїв - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
- фото таблицю, якою також зафіксовано розташування автомобілів після ДТП та їх пошкодження.
В письмових поясненнях, доданих до протоколу, ОСОБА_1 зазначив, що 31 січня 2022 року, приблизно о 16:00 год., він рухався на належному йому автомобілі Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 по напрямку з вулиці Північне шосе в сторону вул.Морфлотська в м.Запоріжжя. Рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год по крайній правій стороні проїзної частини. В цей час на зустрічну смугу, тобто на смугу, в якій він рухався, виїхав автомобіль BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль здійснив зіткнення з ним. Після чого спрацювала подушка безпеки. В подальшому він викликав поліцію. 
В письмових поясненнях, доданих до протоколу, ОСОБА_2 зазначив, що він рухався по вул.Демократичній зі швидкістю 50-60 км/год. На повороті на мокрій дорозі його занесло і винесло на зустрічну смугу. В результаті чого відбулось ДТП. Рухався в сторону проспекту Металургів. ДТП відбулось з автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 в 16:00 31 січня 2022 року. Автомобілі після ДТП не переміщувались. Його автомобіль - BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 .
У суду не виникає сумнівів в тому, що всі перелічені матеріали стосуються саме цієї справи.
Протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені з дотриманням вимог закону та істотних недоліків, які б були підставою для визнання цих матеріалів недопустимими доказами, не убачається, а доводи сторони захисту про протилежне не є переконливими. Окрім того, як зазначено вище, сам ОСОБА_2 підписав вищевказані документи без жодних зауважень.
В суді першої інстанції ОСОБА_2 участі не брав.
У судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_1 вважав з огляду на наявні у матеріалах справи докази, а саме: запис з відеореєстратора, висновок експерта та інші докази, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - доведена.
Під час розгляду справи за постановою суду проведено інженерно-транспортну експертизу, на висновок якої послався суд першої інстанції в постанові.
Зокрема, згідно з цим висновком:
1. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.
В даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW 320» ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1, 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху, у випадку якщо швидкість руху автомобіля «BMW 320» перевищувала50 км/год, то водій ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог пп.12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху. 
2.В даній дорожньо-транспортній ситуації, технічна можливість у водія ОСОБА_2 уникнути зіткнення транспортних засобів залежала або від виконання вимог п.10.1 або п.12.1 Правил дорожнього руху. Встановити від виконання вимог якого саме з цих пунктів залежала технічна можливість водія автомобіля ОСОБА_2 не є можливим по причині неможливості встановити величину граничної швидкості руху автомобіля «BMW 320» на заокругленні дороги за умовами зчеплення шин з дорожнім покриттям.
3. Вирішення запитання о наявності у водія автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_1 технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів за наданими вихідними не є можливим через відсутність необхідних вихідних даних.
4. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.11.4 та розділу 34 (дорожня розмітка 1.3.) Правил дорожнього руху, та вбачаються невідповідності або вимогам п.10.1 або 12.1 Правил дорожнього руху. Визначити, чи знаходяться дані невідповідності дій водія ОСОБА_2 у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, та який саме із пунктів 10.1 або 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди за наданими вихідними даними не є можливим.
Також в діях водія ОСОБА_2 при русі зі швидкістю 60 км/год, вбачаються невідповідності вимогам пп.12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху. Визначити чи знаходяться дані невідповідності у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди за наданими вихідними даними не є можливим.
5. В даній дорожньо-транспортній ситуації вирішити, чи вбачаються в діях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, за наданими вихідними даними не є можливим.
6. В даній дорожній ситуації небезпечну дорожню обстановку для водія ОСОБА_1 створив водій ОСОБА_2 , пересікши лінію дорожньої розмітки 1.3 та виїхавши на смугу його руху.
7. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.11.4 та розділу 34 (дорожня розмітка 1.3) Правил дорожнього руху, та вбачаються невідповідності або вимогам п.10.1 або п.12.1 Правил дорожнього руху. Визначити, чи знаходяться дані невідповідності дій водія ОСОБА_2 у причинному зв`язку х подією даної дорожньо-транспортної пригоди, та який саме із пунктів 10.1 або 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди за наданими вихідними даними не є можливим.
Також в діях водія ОСОБА_2 , при русі зі швидкістю 60 км/год, вбачаються невідповідності вимогам пп.12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху. Визначити чи знаходяться дані невідповідності у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди за наданими вихідними даними не є можливим.
В даній дорожньо-транспортній ситуації вирішити, чи вбачаються в діях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху , за наданими вихідними даними не є можливим.
Вирішення запитання о наявності у водія автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_1 технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів за наданими вихідними даними не є можливим через відсутність необхідних вихідних даних.
В даній дорожньо-транспортній ситуації, технічна можливість у водія ОСОБА_2 уникнути зіткнення транспортних засобів залежала або від виконання вимог п.10.1 або п.12.1 Правил дорожнього руху. Встановити від виконання вимог якого саме з цих пунктів залежала технічна можливість у водія ОСОБА_2 не є можливим по причині неможливості встановити величину граничної швидкості руху автомобіля «BMW 320» на заокругленні дороги за умовами зчеплення шин з дорожнім покриттям.
9. Оскільки при виконанні судової інженерно-транспортної експертизи встановлюється виключно невідповідність дій водія вимогам Правил дорожнього руху з оцінкою лише зовнішньої сторони цих цій, розглядаючи при цьому водія як об`єкт, що виконує систему операцій з управління транспортним засобом і володіє середніми показниками швидкості реакції і уважності, тому вирішення питання виходить за межі компетенції експерта-автотехніка (запитання було сформульовано так: чи могла статись зазначена дорожньо-транспортна пригода у наслідок непереборної сили (неналежної якості дорожнього покриття, погодних умов тощо). 

Головний судовий експерт ОСОБА_3 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в предмет дослідження автотехнічної експертизи входить перевірка дотримання водіями вимог Правил дорожнього руху, але не усіх. Перевіряються лише ті пункти, де вимагається наявність спеціальних знань експерта. Так, в предмет дослідження експертизи не входить перевірка дотримання водіями, в тому числі, п.2.3 б ПДР України. Під час проведення експертизи було встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідність вимогам п.11.4 та розділу 34 (дорожня розмітка1.3) ПДР, та вбачаються невідповідність або вимогам п.10.1 або 12.1 ПДР. При цьому, п.10.1 ПДР не містить технічні вимоги до ПДР, а п.12.1 такі вимоги містить, а саме: лише параметр безпечності швидкості руху. В даному випадку на заокругленій ділянці дороги водій з урахуванням погодних умов, стану дорожнього покриття, з урахуванням навичок його керування, мав врахувати безпечну швидкість руху, щоб автомобіль не пішов у занос. Тобто, якщо водій не дотримався безпечної швидкості руху, або вчинив різкий рух руля, або застосував екстрене гальмування, не врахував дорожню обстановку, то його автомобіль піде у занос. І навпаки, з дотриманням усіх правил і з урахуванням дорожньої обстановки, технічного стану машини заносу не буде. При цьому, в процесі заносу, водій, якщо в повному обсязі не втратив право керування автомобілем, має вчинити дії з метою виходу із заносу. Але в даному випадку, як зазначено у висновку, встановити чи допустив перевищення швидкості водій ОСОБА_2 не є можливим через відсутність вихідних даних. Так, на його запит водієм ОСОБА_2 були надані некоректні вихідні дані. Замість того, щоб виміряти заокруглення у метрах, він зазначив відсоток заокруглення. Експерти самостійно такі дані не встановлюють та не перевіряють. Якби такі дані були, і для прикладу, водій не перевищив швидкості, виконавши вимоги п.12.1 ПДР, тоді було б зазначено, що водій порушив вимогу п.10.1, а саме: на заокругленій ділянці, де йому потрібно було рухатися за напрямком руху, натомість, він змінив напрямок руху, виїхавши на зустрічну смугу. Тобто, які саме дії, які саме порушення ПДР водія ОСОБА_2 спричинили виїзд на зустрічну смугу, встановити неможливо через відсутність вихідних даних.
Аналогічні пояснення надав експерт ОСОБА_3 і при апеляційному розгляді та на запитання суду додатково зазначив, що відеозапис з відеореєстратора він не досліджував, оскільки це виходить за межі компетенції експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», при призначенні експертизи відповідні запитання не ставились. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 участі не брав, хоча був повідомлений належним чином про день, час і місце апеляційного розгляду. 
В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що в основу оскаржуваної постанови був покладений лише висновок експерта № СЕ-19/108-22/3419-ІТ від 16 червня 2022 року. Жодні інші докази, які були долучені до матеріалів справи, не були оцінені судом першої інстанції. Експертиза, яка була проведена за постановою суду, не підтвердила та не спростувала жодних обставин. Вихідні дані для проведення експертизи, надані захисником ОСОБА_2 , не коректні. Крім того, жодних доказів на підтвердження цих вихідних даних надано не було. Вина ОСОБА_2 повністю підтверджується наявними в справі доказами.
Апеляційний суд вважає, що пояснення потерпілого ОСОБА_1 повністю узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу, в т.ч. письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , та відеозаписом, наявним в матеріалах справи, який наданий потерпілим при розгляді судом першої інстанції, та не суперечать вищевказаному висновку експерта.
Як зазначено вище, експерт не відповів на запитання, чи є в діях водія ОСОБА_2 порушення п.2.3 б ПДР, пославшись на те, що для вирішення цього питання спеціальні знання не потрібні.
Отже, вказане питання мав з`ясувати суд, належним чином проаналізувавши досліджені докази, чого зроблено не було. 
Також, з висновку убачається, і це підтверджено експертом при апеляційному розгляді, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, експертом не досліджувався, на що суд першої інстанції також уваги не звернув та оцінку цьому доказу не надав, як і іншим доказам.
В свою чергу, з вищевказаного відеозапису убачається, що водій автомобілю «BMW 320» не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не урахував її зміну та не обрав безпечну швидкість, унаслідок чого виїхав на зустрічну смугу (в той час як інші транспортні засоби рухались у попутному з ним напрямку без порушень ПДР), що і стало причиною ДТП.
Експерт дійшов висновку про те, що водій ОСОБА_2 порушив ПДР, проте експерт не зміг визначитись, які саме допущені порушення – п.10.1 чи п.12.1 ПДР, пославшись на недостатність вихідних даних.
В той же час, відомостей про те, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом вчиняв якийсь маневр, в матеріалах справи немає. Сам ОСОБА_2 про таке також не зазначав. 
Немає в матеріалах справи об`єктивних даних і про те, що ДТП сталась унаслідок непереборної сили.
В свою чергу, на думку апеляційного суду, наявні в справі докази, зокрема – пояснення водіїв, схема ДТП, фототаблиця та наданий потерпілим відеозапис з відеореєстратора з його автомобілю у своїй сукупності підтверджують порушення водієм ОСОБА_2 пп. 2.3 б, 12.1 ПДР при обставинах, вказаних у протоколі, і ці порушення перебувають у прямому причинному зв`язку з подією ДТП і тими наслідками, що настали у наслідок ДТП. 
Доказів на спростування такого висновку суду як першої так і апеляційної інстанції не надано.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що наявними в справі доказами доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, а висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові про протилежне є помилковими та такими, що суперечать матеріалам справи.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив та не проаналізував наявні в матеріалах справи докази та не надав їм належної оцінки, що потягло невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі ст.294 КУпАП оскаржувану постанову суду змінити, вказавши, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, а саме: 31 січня 2022 року, о 16-00 годині, біля АЗС «WOG» е/о №5 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 , не встежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріального збитку, постраждалих немає, чим порушив вимоги п.2.3б, 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
Щодо заперечень з зазначеного приводу сторони захисту з посиланням на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 липня 2018 в справі №308/8763/15-а, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказана постанова стосується іншої конкретної справи та інших обставин.
В свою чергу, стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати окрім іншого, чи було вчинено адміністративне правопорушення тощо. 
Викладене кореспондується з вимогами ч.2 ст.283 КУпАП, відповідно до яких постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, в т.ч. опис обставин, установлених під час розгляду справи. 
У вищевказаній Постанові Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз (п.24).
Відповідаючи на довід потерпілого в апеляційній скарзі про необхідність поряд із встановленням факту вчинення ОСОБА_2 вищевказаного правопорушення визнання останнього винним у цьому правопорушенні, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення одночасно із закриттям провадження в справі не узгоджується з положеннями ст.284 КУпАП.
Разом з цим, апеляційний суд наголошує на тому, що в цьому випадку факт вчинення ОСОБА_2 вищевказаного адміністративного правопорушення є встановленим та справу закрито з нереабілітуючих підстав.
У зв`язку з викладеним, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. 

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну потерпілого  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2022 року стосовно  ОСОБА_2  за ст.124 КУпАП, змінити, вказавши, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, а саме: 31 січня 2022 року, о 16-00 годині, біля АЗС «WOG» е/о №5 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 не встежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріального збитку, постраждалих немає, чим порушив вимоги п.2.3б, 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
У решті оскаржувану постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                 С.В. Дадашева