ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 березня 2023 року 	м.Суми	

Справа №950/1800/22 
Номер провадження 22-ц/816/178/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,  
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 28листопада 2022 року, в складі судді Бакланова Р.В.,ухвалене у м. Лебедин, повний текст якого складено 01 грудня 2022 року,
встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з батька на повнолітню дочку, що продовжує навчання. 
Свої вимоги мотивувала тим, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Лебединського районного управління юстиції Сумської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 31 від 11 травня 2007 року.
Вона з 01 вересня 2019 року навчається в КЗ СОР «Лебединський педагогічний фаховий коледж імені А.С. Макаренка» на бюджетній основі на денній формі навчання. На даний час її повністю матеріально забезпечує мати, а відповідач жодної матеріальної допомоги не надає.
Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання позову і до закінчення навчання; судові витрати покласти на відповідача. 
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 28листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2022 року до закінчення навчання чи до досягнення нею 23-річного віку – у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням,  ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись наневідповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, проситьзмінити рішення суду, стягнувши з нього аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/13 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2022 року до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не додала до позовної заяви будь-яких доказів на підтвердження витрат, які понесла (несе) вона у зв`язку з навчанням, а бо її мати, в чому полягають такі витрати, чому вона визначила аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу, якого він не має, оскільки тимчасово не працює, який дохід має позивач та її мати.
Вказує на те, що позивач не надала доказів на підтвердження вартості навчання, підручників, проїзду до навчального закладу та до місця проходження практики, проживання за місцем знаходження навчального закладу та місцем проходження практики, які вона понесла (несе) у зв`язку з продовженням навчання.
Позивач, як сторона у справі, недобросовісно користуючись своїми процесуальними правами, навмисно приховала отримуваний нею дохід у вигляді стипендії, розмір якої становить більше половини отримуваного ним доходу, заявила про витрати, пов`язані з проходженням практики (600 грн – проїзд та оренда житла), яких вона не понесла, оскільки практика проходить дистанційно.
Щодо витрат на лікування та поповнення мобільних телефонів, зазначає, що вони не відносяться до витрат, пов`язаних утриманням повнолітнього сина, дочки, які продовжують навчання.
Стосовно наданої позивачем інтернет-роздруківки підручників, вказує на те, що вона не довела, що саме ці підручники їй потрібні для навчання та що саме ці підручники чи будь-які інші канцелярські приналежності, зошити нею придбані.
На думку скаржника, позивач не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, що вона потребує матеріальної допомоги та який розмір становлять витрати у зв`язку з навчанням.
Наголошує на тому, що він перебуває у іншому шлюбі, від якого має неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, має непрацездатних батьків-пенсіонерів, які також потребують його допомоги.
Він за станом здоров`я не може офіційно працевлаштуватися, не має у власності рухомого та нерухомого майна.
Не погоджується з висновком суду, що надані ним копії відповіді на адвокатський запит є недопустимим доказом у справі з тих підстав, що відповідь надана на запит адвоката, повноваження якого на представництво інтересів не підтверджені, оскільки повноваження на його представництво адвокатом Дубровною В.В. були надані органу, до якого у порядку представництва вона зверталася.
Вважає некоректним викладення резолютивної частини рішення, оскільки аліменти підлягають стягненню до закінчення навчання згідно з договором про надання освітніх послуг, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.
Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою відповідача ОСОБА_2 (а.с. 4).
Її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з 22 травня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Лебединського районного управління юстиції Сумської області у Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 31 від 11 травня 2007 року (а.с. 9-10).
На даний час ОСОБА_1 є повнолітньою. Вона навчається в КЗ СОР «Лебединський педагогічний фаховий коледж імені А.С. Макаренка» на бюджетній основі на денній формі навчання, термін навчання в коледжі: з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року (а.с. 5).
Їі мати ОСОБА_3 не має у власності земельної частки (паю) (а.с. 34). Вона з 01 травня 2022 року перебуває на обліку в Лебединській міськрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості, як безробітна та отримує допомогу у розмірі 1800 грн щомісячно (а.с. 35).
Відповідач 25 червня 2014 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с. 26). Від вказаного шлюбу мають дочку – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25). Його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є пенсіонерами (а.с. 22-23).
Згідно відповіді навчального закладу на адвокатський запит вбачається, що навчання у коледжі відбувається за дистанційною формою. 01 вересня 2022 року ОСОБА_1 в гуртожитку не проживає. ОСОБА_1 у І семестрі 2022/2023 навчального року з 01 вересня 2022 року по 07 вересня 2022 року проходила практику «Перші дні дитини в школчві», практика проходила он-лайн. З 08 вересня 2022 року по 21 грудня 2022 року проходить практику «Пробні уроки в школі», організований дистанційно і проводиться он-лайн. ОСОБА_1 отримує стипендію, зокрема, з серпня по листопад 2022 року в розмірі 2197 грн щомісячно (а.с. 56-57). 
В підтвердження обставин витрат на підручники надала скріншот з книжкового інтернет-магазину (а.с. 36). А в підтвердження витрат на онлайн-навчання - копії квитанцій за послуги мобільного зв`язку (а.с. 37).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції врахував, що повнолітня дочка проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, навчається на денній формі навчання, потребує витрат на навчання та проживання, проїзд до учбового закладу, купівлю канцелярського приладдя, отримання послуг зв`язку та купівлю засобів зв`язку через необхідність онлайн-навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу їх сплачувати, а тому вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання аліменти в розмірі 1/6 частина всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання чи до досягнення нею 23 років, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.
Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
В силу ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Положеннями статті 184СК України визначено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача аліментів, однак оскільки положення цієї норми не застосовується до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, а відповідач не має постійного заробітку, колегія суддів визнає, що розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, сина, може визначатися судом і у твердій грошовій суми у разі згоди платника аліментів.
За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
При цьому, СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Отже, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють дохід сторін, обов`язок обох батьків з надання відповідної допомоги та спроможність останніх її надавати.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення, а саме, що позивач є особою працездатного віку, має самостійний дохід у вигляді стипендії у розмірі 2197 гривень, навчається на бюджетній основі. Крім того, суд необґрунтовано вважав, що відповідь на адвокатський запит є недопустимим доказом, та не врахував обставини отримання позивачем стипендії та проходження нею практики он-лайн, чим спростовуються її твердження щодо витрат на проїзд під час проходження практики та витрат на оренду житла – 600 грн на місяць. Також слід зазначити, що наданий скріншот з книжного інтернет- магазину не є доказом понесених позивачем витрат на придбання підручників.
Доказів про понесення під час навчання витрат на проживання, окремо від матері, разом із якою позивач зареєстрована, суду не надано.
Також судом не було враховано обставини того, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не працює, тобто має мінливий дохід.
У відзиву на позов відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки на сьогодні середня заробітна плата у Сумській області становить 13000, а тому у грошовому виразі розмір аліментів на рівні частини буде складати 3250 грн. 
Судом присуджено 1/6 частина, що у грошовому виразі буде складати біля 2167 грн, притому не було враховано утримання відповідачем ще неповнолітньої дитини, отримання позивачем, яка навчається на безоплатній основі, стипендії, розмір якої складає 2197 грн.
Доводи позивача, що він приймає участь в утриманні своїх батьків, судом відхилено правильно, оскільки доказів такого утримання та їх спільного побуту, суду не надано.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням часу звернення до суду при визначенні розміру аліментів колегія суддів бере до уваги передбачений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу становив  з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні.Також  враховує рівність обов`язку батьків, бо  мати, отримуючи допомогу по безробіттю, може приймати участь у матеріальному забезпеченні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та отримує стипендію на рівні 2197 грн щомісячно, атому присудження до стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі на рівні 1000 грн,щомісячно, до закінчення навчання позивача, а саме – 30 червня 2023 року, але не довше як до досягнення нею 23 років у разі продовження навчання, на переконання колегії суддів, буде достатнім та не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п. 1 та 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, шляхом визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі на рівні 1000 грн, які підлягають стягненню з відповідача щомісячно до закінчення навчання позивача, а саме – 30 червня 2023 року, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку у разі продовження навчання.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 28 листопада 2022 рокузмінити в частині визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає – АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає – АДРЕСА_2 ) аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, на утримання дочки, яка продовжує навчання, до закінчення нею навчання-до 30 червня 2023 року, але не більше ніж, до досягнення нею 23 років у разі продовження навчання, починаючи стягнення з 11 жовтня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	С. С. Ткачук	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко