ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2023 р.                                   Справа №914/2350/18 (914/3089/20)

м.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді                    МАТУЩАКА О.І.
суддів:                    МАРКА Р.І.
                    СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.
за участю представників сторін від: 
скаржника: Сеньків О.М. (особисто), Кравчук П.І. (адвокат);
третіх осіб на стороні позивача: Олех М.Л. (особисто);
                                                          Арабська Я.Ф. (особисто);
                                                          Колинець Н.І. (особисто).

розглянувши апеляційну скаргу                      ОСОБА_1 б/н  від 12.01.2023 
                                                             (вх.ЗАГС №01-05/190/23 від 18.01.2023)
на ухвалу                                                   Господарського суду Львівської області від 
                                                             23.12.2022, повний текст 27.12.2022 (головуюча-
                                                            суддя Чорній Л.З., судді Березяк Н.Є., 
                                                            Трускавецький В.П.)
у справі                                                   №914/2350/18 (914/3089/20) 
про                                                             перегляд за виключними обставинами рішення
                                                            Господарського суду Львівської області від
                                                             31.08.2021
за позовом:                                                  Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача:                                         Приватного акціонерного товариства 
                                                            «Львівський електроламповий завод «Іскра», 
                                                            м.Львів
за участю третіх осіб, які не заявляють 
самостійних вимог щодо предмета спору 
на стороні позивача:                              1) ОСОБА_1 , м.Львів
                                                            2) ОСОБА_2 , м.Львів
                                                            3) ОСОБА_3 , м.Львів          
                                                             4) ОСОБА_4 , м.Львів
                                                             5) ОСОБА_5 , м.Львів
                                                            6) ОСОБА_6 , м.Львів
                                                             7) ОСОБА_7 , м.Львів
                                                             8) ОСОБА_8 , м.Львів
за участю третіх осіб, які не заявляють 
самостійних вимог щодо предмета спору 
на стороні відповідача:                              1) ОСОБА_9 , м.Львів
                                                            2) Первинна профспілкова організація ПрАТ
                                                            «Львівський електроламповий завод «Іскра» 
                                                            профспілки працівників енергетики та 
                                                            електротехнічної промисловості України, 
                                                            м.Львів
про                                                            зобов`язання передати будівлю гуртожитку по 
                                                            вул. Білоцерківській, буд. 10 у м. Львові у 
                                                            комунальну власність територіальної громади 
                                                            м.Львова, скасування державної реєстрації 
                                                            права власності на об`єкти нерухомого майна, 
                                                            реєстраційний номер   26685035, реєстраційний 
                                                            номер   26685203
у межах справи                                         № 914/2350/18
за заявою:                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю 
                                                            «Львівський завод «РЕМА», м.Львів
про банкрутство                                        Приватного акціонерного товариства 
                                                            «Львівський електроламповий завод «Іскра», 
                                                            м.Львів

                                                  ВСТАНОВИВ:
          Суть спору:
          Львівська міська рада звернулась з позовом до ПрАТ   «Львівський електроламповий завод «Іскра» про зобов`язання передати будівлю гуртожитку по вул.Білоцерківській, 10 у м.Львові у комунальну власність територіальної громади м.Львова, скасування державної реєстрації права власності на об`єкт житлової нерухомості загальною площею 4873,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості загальною площею 545,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.08.2021 залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022, позов задоволено частково. Зобов`язано ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» передати у комунальну власність територіальної громади м. Львова будівлю під літ.   А-9   (9-ти поверховий гуртожиток на 518 місць) загальною площею 4873,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
          В лютому 2022 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2021 у справі №914/2350/18(914/3089/20).
           18.08.2022 ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» подало клопотання про призначення судової експертизи, в якому просило призначити судову будівельно-оціночну експертизу, на вирішення якої поставити питання: яка дійсна (ринкова) вартість нерухомого майна, а саме будівлі літ. «А-9» (9-ти поверховий гуртожиток на 518 місць) загальною площею 4873,7 кв.м. по АДРЕСА_1 ?
          Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.12.2022 клопотання відповідача про призначення судової експертизи задоволено.   Призначено у справі №914/2350/18(914/3089/20) судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено  питання: яка дійсна вартість нерухомого майна, а саме: будівлі літ. «А-9» (9-ти поверховий гуртожиток на 518 місць) загальною площею 4873,7 кв.м. по АДРЕСА_1 ? Зупинено провадження у справі №914/2350/18(914/3089/20) на час проведення судової експертизи.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 не погодилась із постановленою ухвалою та подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначала наступні обставини:
-в обґрунтування клопотання про призначення експертизи відповідач зазначав, що примусове відчуження приватної власності можливе лише за умови попереднього і повного відшкодування вартості. При цьому, покликався на рішення Конституційного Суду України від 20.10.2021;
-при розгляді справи по суті та при перегляді рішення за виключними обставинами відповідач не ставив питання про дійсну вартість нерухомого майна та не наводив аргументів стосовно вартості гуртожитку;
-відповідач не подавав клопотань про призначення експертизи на етапі розгляду цієї справи по суті та не наводив причини неможливості та обґрунтувань пропуску строку на подання такого клопотання;
-правовою підставою прийняття рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2021 є загалом норма ч.3 ст.14 Закону України «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків», натомість рішенням Конституційного Суду України від 20.10.2021 визнано неконстутиційним лише підпункт «б» п.1 ч.3 ст.14 цього Закону;
- відповідно до ч. 4 ст.14 вказаного Закону передбачено, що розмір компенсації вартості гуртожитків, розраховується відповідно до вартості гуртожитків, за якою їх було включено до статутних капіталів відповідних товариств.
Відповідач заперечив доводи апеляційної скарги у відзиві на неї та просив залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначив, що позивачем в суді першої інстанції було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із надсиланням листа до ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» для здійснення оцінки вартості майна на будинок №10 по вул.Білоцерківській у м.Львові. Окрім цього, в матеріалах справи міститься інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.11.2020, в якій вартість спірного нерухомого майна визначена в розмірі 10   844   647 грн. Також в матеріалах інвентаризаційної справи на зазначений будинок, наданої Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки міститься оцінювальний акт будинку та довідка про вартість нерухомого майна від 08.12.2010, в яких вартість будівлі гуртожитку визначена в розмірі 9   024   338 грн. Тому, з метою визначення дійсної вартості спірного нерухомого майна відповідач просив призначити судову будівельно-оціночну експертизу.
07.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника відповідача у відрядженні, що підтверджується копією наказу про відрядження від 07.03.2023 №1/787/-02К.
          Розглянувши подане клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи із змісту положень ст. 202 ГПК України  відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
          Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
          Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні вищевказаного клопотання.
           08.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_8 про намір дати пояснення в судовому засіданні щодо обставин справи.
Інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 ГПК України учасниками справи заявлено не було.
В судове засідання з`явились скаржник особисто та її представник, які надали пояснення по суті вимог апеляційної скарги та просили її задоволити.
Також в судове засідання з`явились треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які надали пояснення по суті вимог апеляційної скарги та просили таку задоволити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції та повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить задоволити, враховуючи наступне.
Фактичні обставини справи та оцінка суду.
          Обгрунтовуючи клопотання про призначення експертизи відповідач покликався на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.11.2020, в якій вартість спірного нерухомого майна визначена в розмірі 10   844   647 грн, а також оцінювальний акт будинку та довідку про вартість нерухомого майна від 08.12.2010, в яких вартість будівлі гуртожитку визначена в розмірі 9 024 338 грн. Тому, з метою встановлення дійсної вартості спірного нерухомого майна просив суд призначити судову будівельно-оціночну експертизу.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.12.2022 у даній справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено наступне питання:
- яка дійсна вартість нерухомого майна, а саме: будівлі літ. «А-9» (9-ти поверховий гуртожиток на 518 місць) загальною площею 4873,7 кв.м. по АДРЕСА_1 ?
На час проведення судової експертизи зупинено провадження у справі №914/2350/18(914/3089/20).
Судова колегія Західного апеляційного господарського суду вважає помилковим та висновок місцевого господарського суду про призначення судової експертизи у даній справі, враховуючи наступне.
За змістом системного аналізу приписів ст. ст.   86,   236,   277 ГПК      України, з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов`язок всебічно та повно з`ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. 
          При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
          Згідно ч.1 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
          В силу положень   статті 104 ГПК України   висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими   статтею 86 цього Кодексу. 
          Отже, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов`язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.
          З матеріалів справи встановлено, що ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» звертаючись із заявою про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Львівської області у даній справі від 31.08.2021, підставою такої заяви зазначив ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.10.2021 у справі №3-181/2020(440/20), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України    підпункт «б» п. 1 ч. 3   ст. 14 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». 
          Разом з тим, решта норм зазначеного закону є чинним та підлягають до застосування у спірних правовідносинах у даній справі.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, передаються у власність територіальних громад відповідно до цього   Закону   в один із таких способів:
1) на безкомпенсаційній основі всі гуртожитки передаються: а) за згодою власника гуртожитку - за його рішенням; 
б) без згоди власника гуртожитку - за рішенням суду (визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р(II)/2021 від 20.10.2021);
2) на частково-компенсаційній основі всі гуртожитки передаються: 
а) на договірних засадах з виплатою компенсації у розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням власника гуртожитку та рішенням відповідної місцевої ради; 
б) відповідно до Цивільного кодексу України   з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, у розмірі, меншому за розмір, визначений відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням суду за позовом місцевої ради;
3) на компенсаційній основі, за умови попередньої повної компенсації в розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, гуртожитки передаються: 
а) за згодою місцевої ради - за рішенням відповідної місцевої ради за поданням власника гуртожитку; 
б) без згоди місцевої ради - за рішенням суду за позовом власника гуртожитку.
Згідно з ч. 4 ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», розмір компенсації вартості гуртожитків, що передаються відповідно до цього Закону у власність територіальних громад на частково-компенсаційній або компенсаційній основі, розраховується відповідно до вартості гуртожитків, за якою їх було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, з урахуванням зменшення вартості внаслідок нарахованого фізичного зносу або збільшення вартості в результаті фактично підтверджених витрат власників на проведення капітального ремонту за час перебування гуртожитків у їхній власності. У разі наявності корпоративних прав держави у статутному капіталі таких товариств розмір компенсації визначається пропорційно до обсягу таких прав відповідно до закону. Компенсація власнику гуртожитку здійснюється у грошовій формі в національній грошовій одиниці України (гривні).
Отже, враховуючи чинні норми зазначеного закону, у випадку здійснення передачі у власність позивача спірного нерухомого майна на частково-компенсаційній або компенсаційній основі, то розмір такої компенсації здійснюється відповідно до вартості гуртожитків, за якою їх було включено до статутних капіталів відповідних товариств з урахуванням зменшення вартості внаслідок нарахованого фізичного зносу або збільшення вартості в результаті фактично підтверджених витрат власників на проведення капітального ремонту за час перебування гуртожитків у їхній власності, але не за дійсною вартістю такого нерухомого майна.
Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази зменшення чи збільшення вартості гуртожитку. В судовому засіданні під час з`ясування обставин справи на підставі наданих пояснень третіх осіб, які є мешканцями спірного гуртожитку з`ясовано, що відповідачем за час перебування спірного гуртожитку у його власності не здійснювались жодні ремонтні роботи.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. 
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про призначення судової експертизи, оскільки питання поставлене на вирішення судового експерта не входять до предмету доказування у даній справі та відповідь на таке питання не дасть можливості встановити обставини, які мають значення для вирішення даної справи, під час перегляду рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2021 за виключними обставинами.
          Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини експертиза призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Водночас, Європейський Суд з прав людини неодноразово констатутвав у своїх рішеннях, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1   ст. 280 ГПК України   підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З урахуванням вищевикладеного, ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.12.2022 року у справі №914/2350/18 (914/3089/20) належить скасувати на підставі п.1 ч.1 ст. 280 ГПК України, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Судові витрати.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З урахуванням наведеного, судовий збір за подання апеляційної скарги належало б покласти на відповідача, але питання розподілу судових витрат повинно бути вирішеним судом першої інстанції після розгляду справи по суті з урахуванням насліків такого розгляду.
Керуючись, ст. ст. 86, 99, 197, 228, 229, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/3089/20) скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні клопотання ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» про призначення експертизи.
3. Справу №914/2350/18(914/3089/20) направити до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.
Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст  постанови складено та підписано 13.03.2023.

Головуючий (суддя-доповідач)                                                   О.І. МАТУЩАК

Судді                                                                                           Р.І. МАРКО

                                                                                          О.С. СКРИПЧУК