ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/595/22  Номер провадження 33/814/973/23	Головуючий у 1-й інстанції Самойленко Л.М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2023 року,-
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Семенівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення, на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 12.12.2022 року о 18 год. 10 хв. на автодорозі Т-1716 в смт. Семенівка вул. Незалежності поблизу повороту в с. Очеретувате він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі КП «Семенівська лікарня». Результат огляду: перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за як передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, цієї постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 12.12.2022 року о 18 год. 10 хв. на автодорозі Т-1716 в смт. Семенівка вул. Незалежності керуючи автомобілем не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив з`їзд з проїжджої частини в кювет та поле, внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.12.1 ПДР України, за що ст.124 КУпАП передбачена відповідальність.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2023 року , та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята судом першої інстанції при неповному дослідженні доказів у справі та формально підійшов до їх оцінки.
На підтвердження своєї позиції посилається на те, що в порушення вимог інструкції у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не вказано, яка саме особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а також огляд проводився не лікарем, а медсестрою невідомим приладом, який показав 1,74 одиниць, але невідомо чого.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.12.2022 року о 18 год. 10 хв. на автодорозі Т-1716 в смт. Семенівка вул. Незалежності поблизу повороту в с. Очеретувате ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі КП «Семенівська лікарня». Результат огляду: перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за як передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, 12.12.2022 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Т-1716 в смт. Семенівка вул. Незалежності керуючи автомобілем не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив з`їзд з проїжджої частини в кювет та поле, внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.12.1 ПДР України, за що ст.124 КУпАП передбачена відповідальність.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ст.124 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично ці адміністративні правопорушення встановлені та підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №346943 від 12.12.2022 року, серії ААД №346944 від 12.12.2022 року, актом №15 медичного огляду, висновком №15 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2022 року, рапортом РПП СПД №1 ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта Гамезардашвілі Ю.Д. від 12.12.2022 року, схемою місця ДТП від 12.12.2022 року, відеозаписом.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що у висновку не вказано, яка саме особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння, суд не бере до уваги, виходячи з наступного.
У висновку №15 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2022 року, складеному о 19 год. 20 хв., не зазначено прізвище, ім`я, по-батькові особи, щодо якої цей висновок складений. Однак, враховуючи те, що номер, дата та час складання даного висновку збігається з відповідними даними акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що він складений однієї і тією самою особою. При цьому, у акті зазначено, що він складений щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у висновку ж зазначена дата народження особи, відносно якої складено – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що висновок щодо результату медичного огляду є належним та допустимим доказом, а його недоліки не спростовують інші матеріали справи у сукупності.
Доводи апелянта щодо порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння працівниками лікарні, не заслуговують на увагу, оскільки зібрані докази вказують на те, що огляд проводив лікар, якому допомагала медична сестра, що було вірно встановлено судом першої інстанції. При цьому із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що лікар підходив до ОСОБА_1 , оглянув його обличчя, після цього використовувався газоаналізатор, приданий до використання. Інші доводи є лише припущеннями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які не спростовують доведеність вини останньої.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2023 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         Г.Л. Карпушин