ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 січня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/3980/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
секретар судового засідання Соловей Л.О. 
за участі позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференцзв`язку) 
представника позивача Харченка О.В. (в режимі відеоконференцзв`язку)
представника відповідача Стояновські Д.І. (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року (суддя Хилько Л.І., повне судове рішення складено 22 вересня 2022 року)  в справі № 340/3980/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання незаконним та скасування наказу №624 від 30 липня 2022 року,  визнання незаконним та скасування наказу №339о/с від 01 серпня 2022 року,  поновлення з 30 липня 2022 року на службі на посаді дізнавача сектору дізнання Кропивницького РУП ГУНП у Кіровоградській області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 липня 2022 року по день ухвалення рішення  про поновлення на службі без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів із розрахунку середньої заробітної плати.
          Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року відкрито провадження в цій справі.
          Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області про визнання незаконним та скасування наказів в частині звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.
          В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав незаконності ухвали, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
          Апелянт вважає неправильним висновок суду першої інстанції про пропуск ним строку звернення до суду, вказує про подання позову із дотриманням місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
          Щодо висновків суду першої інстанції про те, що строком звернення до суду в контексті спірних правовідносин є строк, встановлений частиною четвертої статті 31  Дисциплінарного статуту Національної поліції, вважає, що перевагу мають саме процесуальні строки, встановлені статтею 122 КАС України. 
Зауважує, що відповідачем не роз`яснено строк оскарження наказів.
В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що   позивачем оскаржено наказ ГУНП в Кіровоградській області №624 від 30 липня 2022 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області», а також наказ №339о/с від 01 серпня 2022 року «По особовому складу», з якими позивача особисто ознайомлено 30 липня 2022 року та 01 серпня 2022 року відповідно.
З цим позовом позивач звернувся до суду 29 серпня 2022 року шляхом його подання через канцелярію суду.
Суд першої інстанції вважав, що позивачем порушено встановлений частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції строк звернення до суду, який становить 15 днів з дня ознайомлення поліцейського з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Врахувавши, що у заяві про поновлення процесуального строку від 18 вересня 2022 року представник позивача не навів та не надав суду доказів поважності причин пропуску позивачем встановлених строків, суд першої інстанції залишив позовну заяву без розгляду.
Суд визнає приведений висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що наказом ГУНП в Кіровоградській області №624 від 30 липня 2022 року до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Кіровоградській області №339о/с від 01 серпня 2022 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції  за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) 01 серпня 2022 року.
Спірним є питання дотримання позивачем строку звернення  до суду з позовом у справі щодо звільнення з публічної служби як підстави для залишення позовної заяви без розгляду.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі – Дисциплінарний статут), який застосовується в редакції Закону України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ, що набрав чинності 01 травня 2022 року, встановлено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
          З позовом про оскарження наказу ГУНП в Кіровоградській області №624 від 30 липня 2022 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області», а також наказу №339о/с від 01 серпня 2022 року «По особовому складу», з якими позивача особисто ознайомлено 30 липня 2022 року та 01 серпня 2022 року відповідно, позивач звернувся до суду 29 серпня 2022 року.
Судом першої інстанції при формулюванні висновку про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду застосовано саме положення норм матеріального права – частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту, а не строк звернення до суду, встановлений нормою процесуального права, - частиною п`ятою статті 122 КАС України. 
Суд зауважує, що строк, протягом якого особа може звернутися до суду у відносинах публічної служби, який становить один місяць, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Ця норма є процесуальною, регулює процесуальний порядок захисту судом порушеного або оскаржуваного суб`єктивного права і створює оптимальні умови для досягнення юридично визначеного результату.
П`ятнадцятиденний строк оскарження наказу про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції установлений нормою матеріального права – абзацом другим частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту.
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 580/3469/19 зроблено правовий висновок з питання застосування строку звернення до суду, встановленого нормою процесуального права, який відрізняється від такого строку, встановленого нормою матеріального права, який полягає у наступному.
Критерієм для виокремлення правових систем з переважанням юридичного процесу є пріоритетність у правовому регулюванні процесуальних правил, які передують появі норм матеріального права. Можна допускати відступ від правила застосування тієї норми, яка закріплена у відповідній галузі, і обирати норму іншого акта у випадках, коли вона покращує правове положення суб`єктів.
У практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується загальний принципdubio pro tributario  (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма  закону  або іншого нормативного акта, виданого на основі  закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого  закону  здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).
ЄСПЛ у рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France») зазначив, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (заява № 23805/94, параграф 36). У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.
Пункт 1 статті 6 Конвенції втілює «право на суд», за яким право на доступ до суду (тобто право ініціювати провадження у національних судах) становить лише один з його аспектів. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (зокрема, рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), параграф 36; від 28 лютого 2008 року у справі «Церква села Сосулівка проти України», заява № 37878/02, параграф 50).
Отже, позивач для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів відповідно до принципуdubio pro tributario  має право на звернення до суду з позовом про оскарження наказу про звільнення зі служби в поліції у межах гарантованого процесуальним  законом  строку, встановленого частиною п`ятою   статті 122 КАС України, а не  частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту.
Судом апеляційна скарга задовольняється частково, адже вимоги апелянта про ухвалення судового рішення по суті позовних вимог не можуть бути задоволені. 
Частиною третьою статті 312 КАС України, яка регулює порядок розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
          Згідно зі статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відтак, до компетенції суду апеляційної інстанції при апеляційному перегляді ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справі належить саме скасування ухвали з підстав, передбачених статтею 320 КАС України, із передачею справи (заяви) на розгляд суду першої інстанції.
При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень вирішувати по суті позовних вимог справу, яка не розглянута судом першої інстанції.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,  308, 312, 315,  320, 321,  322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 20 вересня 2022 року в справі № 340/3980/22  задовольнити частково.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 20 вересня 2022 року в справі № 340/3980/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу скасувати.
Направити справу № 340/3980/22 до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 9 січня 2023 року та касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 10 січня 2023 року.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко