ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 березня 2023 року           справа №200/279/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року у справі № 200/279/22 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління в Донецькій області, Головного управління в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 12.10.2021 № 057150010256 та від 25.11.2021 № 101650002788, щодо відмови в призначенні пенсії позивачу за ст.14 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” та п. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати зарахувати до пільгового стажу позивача за списком№1 періоди роботи з 08.04.1999 по 30.06.2001, з 01.07.2001 по 18.08.2002, з 19.08.2002 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 17.09.2021 відповідно до ст. 14 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” та п. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.14 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” та п. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з 27.08.2021 (наступного дня після дня народження).
В обґрунтування позову зазначив, що звернувся з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Рішенням пенсійного органу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах в зв`язку з недостатністю пільгового стажу. Пенсійним органом протиправно не враховані уточнюючі довідки, оскільки для зарахування спірного періоду необхідно надати накази про атестацію. 
Після отримання додаткових документів позивач повторно звернувся до відповідача з заявою через ВЕБ портал ПФУ про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із ст. 14 Закону № 1788 та п. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Рішенням відповідача відмовлено у призначенні пенсії, оскільки довідки про пільговий стаж не відповідають формі. 
Рішення є протиправними та такими, що порушують конституційне право позивача на соціальний захист.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 12.10.2021 № 057150010256 та рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 25.11.2021 № 101650002788, щодо відмови в призначенні пенсії позивачу ОСОБА_1 .
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до пільгового стажу позивача за списком № 1 періоди роботи з 08.04.1999 по 30.06.2001, з 01.07.2001 по 18.08.2002, з 19.08.2002 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 17.09.2021 відповідно до ст. 14 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” та п. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області, повторно розглянути заяву позивача ОСОБА_1 від 07.10.2021, про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач – ГУ ПФУ в Харківській області  звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Пенсійним органом правильно не зараховано до пільгового стажу позивача спірні періоди його праці, оскільки ним не надано уточнюючих довідок та наказів про атестацію робочих місць відповідно до пп.10, 20 Порядку № 637, п.3 Порядку № 383.
Позивачем та відповідачем ГУ ПФУ в Донецькій області рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
07.10.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Рішенням від 12.10.2021 № 057150010256 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.
Згідно рішення до пільгового стажу не зараховано періоди з 08.04.1999 по 17.09.2021 ПАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь”, згідно уточнюючих довідок від 27.09.2021 № 1161, № 1162 та № 1163, оскільки не надано довідки відповідно до п.20 Порядку № 637. 
Страховий стаж позивача становить 23 роки 3 місяці 09 днів. Пільговий стаж відсутній.
25.11.2021 позивач повторно звернувся до органу ПФУ із заявою через ВЕБ портал ПФУ про призначення пенсії за віком. 
Рішенням від 25.11.2021 № 101650002788, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, з тих же відстав, що і в попередньому рішенні.
Як свідчать записи в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 він працював в ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь»:
- з 08.04.1999 по 30.06.2001 на посаді ковшовий у доменному виробництві; 
- з 01.07.2001 по 18.08.2002 на посаді машиніст розливальних машин у виробництві чорних металів;
- з 19.08.2002 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 17.09.2021 на посаді горнового у доменному, конверторному цеху (у металургії).
Довідками № 1161, № 1162 та № 1163 від 27.09.2021, які видані приватнім акціонерним товариством “Металургійний комбінат “Азовсталь”, підтверджується, що позивач у період з 08.04.1999 по 30.06.2001, з 01.07.2001 по 18.08.2002, з 19.08.2002 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 17.09.2021 працював повний робочий день при повному робочому тижні на ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» на посаді горнового, машиніста розливальних машин, ковшового; виконував роботи у доменному цеху (в металургії), у конвекторному цеху (в металургії). Підстава: ч. 3 ст. 114 Закону України 1058- IV, роз`яснення № 18 від 01.07.1992 МСЗ України, постанова КМУ № 202 від 31.03.1994 року. Умови та характер роботи не змінювався з моменту пуску цеху.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача та уточнюючими довідками підтверджується пільговий характер роботи позивача у спірні періоди, тому відповідач протиправно не врахував спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:
1) відсутність трудової книжки;
2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.
Як свідчать матеріали справи, трудова книжка позивача дійсно не містить інформації про його зайнятість у спірні періоди роботи повний робочий день на провідних посадах.
Між тим, позивачем надано до пенсійного органу уточнюючі довідки № 1162-1163 від 27.09.2021, видані ПАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь”, які підтверджують  пільговий характер роботи позивача з 08.04.1999 по 30.06.2001 у доменному цеху (у металургії ) за професією ковшовий у доменному виробництві, з 01.07.2001 по 18.08.2002 підстава п. 3 ст. 114 Закону № 1058 та Постанова КМУ від 31.03.1994; з 19.08.2002 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 17.09.2021 у доменному цеху, у конверторному цеху (у металургії) за професією горновий, підстава п. 3 ст. 114 Закону № 1058, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 01.07.1992 № 18.
Довідки видано на підставі: штатних розкладів, технології виробництва, особистої картки.
Посади, на яких працював позивач визначені, як провідні професії, постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 “Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років”, а саме: у розділі V “Металургійне виробництво чорних та кольорових металів (рудопідготовка, збагачення, окускування, випал руд і нерудних копалин, коксохімічне виробництво, виробництво динасових виробів): нагрівники металу у прокатному виробництві; - ковшові: у доменному виробництві; -машиністи: розливальних машин у виробництві чорних і кольорових металів;”
Отже, позивач має право на зарахування спірних періодів до пільгового стажу, що дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Таким чином, доводи пенсійного органу, що позивач не має необхідного пільгового стажу, є безпідставними, оскільки записами в трудовій книжці, уточнюючими довідками підтверджується пільговий характер роботи позивача в спірні періоди його роботи в ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь». 
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Надані позивачем довідки містять всі необхідні відомості на підтвердження пільгового характеру роботи позивача, підписані уповноваженими особами підприємств, та мають печатку.
Тому є неприйнятими доводи апелянта, що надані уточнюючі довідки не відповідають формі.
Щодо доводів апелянта про ненадання наказів про атестацію робочих місць суд зазначає наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:
« особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.»
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 та Списком № 2.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Таким чином, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Крім того, суд звертає увагу апелянта, що відсутність наказів про атестацію робочих місць не визначалася у рішенням пенсійного органу як підстава у відмові в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.
На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно пункту 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пільгової пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - не відповідають вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірними, а тому суд першої інстанції вірно, з огляду на обрання ефективного способу захисту порушеного права позивача, скасував рішення та зобов`язав відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за списком № 1 періоди роботи з 08.04.1999 по 30.06.2001, з 01.07.2001 по 18.08.2002, з 19.08.2002 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 17.09.2021 відповідно до ст.14 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” та п. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та повторно розглянути заяву позивача ОСОБА_1 від 07.10.2021, про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року у справі № 200/279/22 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року у справі № 200/279/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07 березня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 07 березня 2023 року.

Головуючий суддя                                                  І.Д. Компанієць

Судді                                                                       Е.Г. Казначеєв

                                                                                  І.В. Сіваченко