П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 р. Категорія 113070100 	м.Одеса	Справа № 947/38739/21	
Головуючий в 1 інстанції: Коваленко О.Б.
час і місце ухвалення: не зазначено, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Семенюка Г.В.
суддів: Домусчі С.Д. ,  Шляхтицького О.І. 

при секретарі	Вишневській А.В.	

за участю сторін:	 	
представника позивача	Ковальчук В.М. (паспорт; витяг)	

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про скасування постанови серії ВМ № 00001253 від 17.11. 2021 року, постанови серії ВМ № 00001279 від 17.11.2021 року, про накладення адміністративного стягнення, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про скасування постанови серії ВМ № 00001253 від 17.11. 2021 року, постанови серії ВМ № 00001279 від 17.11.2021 року, про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи його тим, що дії посадової особи відповідача щодо винесення постанов про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП є протиправними, постанова незаконною, а накладення адміністративного стягнення необгрунтованим та безпідставним у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
          Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті, про скасування постанови серії ВМ № 00001253 від 17.11.2021 року, постанови серії ВМ № 00001279 від 17.11.2021 року, про накладення адміністративного стягнення відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не надав оцінку тому, що відповідач мав врахувати в розрахунку, що транспортний засіб позивача є саме контейнеровозом, про що чітко передбачено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу і здійснити розрахунок перевищення допустимого показника загальної маси виходячи з дозволених 44 тон, а не з 40 тон для загальної маси.
Державною службою України з питань безпеки на транспорті було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2022 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху 44 тонни допускається лише для контейнеровозів, а транспортний засіб позивача не є контейнеровозом.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:
Судом першої інстанції встановлено, що 16.11.2021 року о 20.24 за адресою М-02 Чернігівська область, км.0+606 зафіксовано транспортний засіб МАN TGX 26.540 державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, визначених  пунктом 22.5 Правил дорожнього руху  України: загальної маси транспортного засобу на 18,6% (12,738 тон). За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову серії ВМ №00001253 від 17.11.2021 року, якою притягнуто громадянина ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2  ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення  та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гри. 
16.11.2021 о 22 год. 14 хв. за адресою Р-03, Північно-східний обхід м. Києва км 19 + 543, зафіксовано транспортний засіб МАN TGX 26.540, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, визначених  пунктом 22.5 Правил дорожнього руху  України: - загальної маси транспортного засобу на 5,7% (7,011 тон). За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову серії ВМ №00001279 від 17.11.2021 року, якою притягнуто громадянина ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2  ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення  та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Вказані постанови позивач вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують його права, у зв`язку із чим, він звернувся до суду з даним позовом.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до  ЗУ «Про дорожній рух»  встановлюють  Правила дорожнього руху, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306  . 
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху  України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до ч.5  ст.14 ЗУ «Про дорожній рух»  учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього  Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За приписами  п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року № 2862-ІУ рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у  пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 22.5. ПДР  визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Таким чином,  пунктом 22.5. ПДР  передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.
Відповідач у судовому засіданні безпідставно посилався на п.22.5 Правил дорожнього руху, що набули чинності 16.02.2022 року, оскільки на момент складання оскаржуваних постанов діяла зазначена вище редакція Правил дорожнього руху.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування»  (далі - Порядок №879) габаритно- ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
За приписами пунктів 15 - 18, 20 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Відповідно до абзацу 14 частини першої  статті 60 Закону № 2344-ІІІ  за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 30% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і вище.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019р. №1174  (в редакції  постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021р. № 623).
Згідно п. 2 Порядку №1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п.7 Порядку №1174).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем прийнято постанову ВМ №00001253 від 16.11.2021 року, відповідно до якої 17.11.2021 року о 20.24 за адресою М-02 Чернігівська область, км.0+606 зафіксовано транспортний засіб МАN TGX 26.540 державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, визначених  пунктом 22.5 Правил дорожнього руху  України: загальної маси транспортного засобу на 18,6% (12,738 тон). 
Також, відповідачем прийнято постанову ВМ №00001279 від 17.11.2021 року, відповідно до якої 16.11.2021 о 22 год. 14 хв. за адресою Р-03, Північно-східний обхід м. Києва км 19 + 543, зафіксовано транспортний засіб МАN TGX 26.540, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, визначених  пунктом 22.5 Правил дорожнього руху  України: - загальної маси транспортного засобу на 5,7% (7,011 тон).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1  ст. 9 КУпАП).
Стаття 280 КУпАП  закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з п.1  ст. 247 КУпАП  обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За приписами  ст. 72 КАС України  визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Положеннями ч. 1  ст. 251 КУпАП  передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За правилами ч.ч. 1-3  ст. 90 КАС України  обумовлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та причепу, належних Позивачу, вбачається, що тип автомобіля спеціалізований вантажний сідловий тягач-E, тип причепу  спеціалізований  напівпричіп-контейнеровоз-E (а.с. 24), а отже відповідно до  п. 22.5 ПДР  масою перевищення для такого транспортного засобу є понад 44 тони, що не відповідає доводам та висновкам Відповідача про перевищення Позивачем загальної маси транспортного засобу  40 тон.
Таким чином, висновки Відповідача щодо перевищення Позивачем маси транспортного засобу на  18,6% (12,738 тон) та на 5,7% (7,011 тон) є необґрунтованими та не доведеними.
Враховуючи тип транспортного засобу та напівпричепу, що належать позивачу  контейнеровоз, маса навантаження якого дозволяється 44 тони та автоматична фіксація маси транспортного засобу відповідачем по постанові № 00001279 у розмірі  47011 тони, фіксація перевищення на  7,011 тон та по постанові № 00001253 фіксація маси транспортного засобу відповідачем у розмірі  52738 тони фіксація перевищення на  12,738 тон, є невірною
За таких обставин, Відповідачем не доведене порушення Позивачем  п. 22.5 ПДР, а саме враховуючи тип транспортного засобу напівпричепу, що належать Позивачу та подані докази зваження, перевищення загальної маси навантаження транспортного засобу на  5,7% (7,011 тон) та 18,6% (12,738 тон) 
Крім того,  оскаржувана постанова не відповідає пунктам 16, 17 Порядку №1174 та  п. 4 Інструкції №512, постанови  Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії ВМ №00001253 від 17.11.2021 року та ВМ №00001279 від 17.11.2021 року взагалі не містить відомостей  про  спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз-E, державний номер НОМЕР_2 , який був доєднаний до вантажного сідлового тягача-E, державний номер НОМЕР_1 .
Доказів того, що відповідач, на виконання п. 6  Інструкції №512  скористався своїм правом уточнити необхідні відомості перед винесенням оскаржуваної постанови, у спірному випадку зокрема виду причіпу позивача, матеріали справи не містять.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає приписам ч. 2  ст. 2 КАС України, а саме прийняті: не у спосіб, визначений  законом, необґрунтовано, не добросовісно.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що Наказом № 363 визначено такі вимоги до визначення автомобільного транспорту контейнеровозом, як наявність договору про перевезення вантажів контейнером, єдиної нумерації, а також нанесеного фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера маркування, проте зазначені вимоги є другорядними у порівнянні із відомостями  прямо зазначеними у свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу та напівпричепу, оскільки, коли національне законодавство, припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ, а  національні судові органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід -  вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду від  10 березня 2021 року у справі  № 607/11746/17  та від 25 березня 2020 року у справі № 640/9124/19.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови серії ВМ № 00001253 від 17.11. 2021 року, постанови серії ВМ № 00001279 від 17.11.2021 року, про накладення адміністративного стягнення належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.
Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2022 року по справі № 947/38739/21, - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 ,  - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії ВМ № 00001253 від 17.11. 2021 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії ВМ № 00001279 від 17.11.2021 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (ЄДРПОУ 39816845) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в сумі 2270 грн. (дві тисяча двісті сімдесят) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

         суддя-доповідач 	 	Семенюк Г.В.	
         судді	    	Домусчі С.Д.    Шляхтицький О.І.