ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2023 р.           Справа№ 925/936/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Барсук  М.А. 

при секретарі:                               Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:
від позивача:   не з`явився  
від відповідача:  не з`явився   

розглянувши апеляційну скаргу   товариства з обмеженою відповідальністю "Ласен-Світ"
на рішення господарського суду Черкаської області від 15.11.2022 
у справі №925/936/22 (суддя Скиба Г.М.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Ласен-Світ"
про стягнення 282534, 77 грн заборгованості та санкцій,

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

У вересні 2022 року  позивач  звернувся до господарського суду Черкаської області  з позовною заявою до  відповідача  про стягнення 282534,77 грн., з яких сума несплаченого  товару - 198  478,68 грн., 3% річних - 5  035,47 грн., інфляційних втрат- 40  030,14 грн., пені - 19218,68 грн. штраф - 19  771,8 грн. Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача  від проведення розрахунків за  договору постачання. 
Рішенням  господарського суду Черкаської області від 15.11.2022 року у справі №925/936/22 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Ласен-Світ" на користь товариства обмеженою відповідальністю "Аттуаль" 198478, 68 грн основного боргу за поставлені продукти харчування, 40030, 14 грн інфляційних втрат, 5035, 47 грн    3% річних,    19218, 68 грн пені, 19771, 80 грн. штрафу та 4238, 02 грн судового збору.
Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що факт наявності заборгованості відповідача за поставлену продукцію підтверджується поданими документами та розрахунками позивача і не спростовується відповідачем. Відповідачем проведено частковий розрахунок за товар, що враховано позивачем при зверненні з позовом. Також за порушення договірних зобов`язань  позивачем правомірно було нарахована інфляційні втрати, 3% річних,  пеня та штраф.  
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Ласен-Світ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення господарського суду Черкаської області від 15.11.2022 у справі №925/936/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ласен-Світ" про стягнення заборгованості відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивач розрахував  штрафні санкції більше ніж за 6 місяців, чим порушено ч.6 ст. 232 ГК України. Окрім того, позивачем безпідставно було нараховано штраф у розмірі 15% відсотків  від вартості неоплаченого товару оскільки договором передбачено штраф або 5% або 10%.  Також, апелянт зазначив, що відповідно до п.9.1. договору, сторони звільняються  від відповідальності  за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором в разі виникнення   обставин нездоланної сили - форс мажорних обставин. Апелянт вважає, що виникнення зобов`язань по договору  поставки №14/04-21 від 14.04.2021 виникло внаслідок настання форс-мажорних  обставин, що підтверджується листом  від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Торгової промислової палати України засвідченим форс-мажорні обставини - військова агресія російської федерації проти України з 24.02.2022. Так, єдиним працівником  та директором (виконавчим органом) ТОВ «Ласен-Світ» є ОСОБА_1 , що підтверджується  випискою з ЄДРПОУ. Також судом першої інстанції не було повідомлено відповідача про розгляд справи, не отримав жодної ухвали, оскільки директор товариства був мобілізований, що позбавило можливості надати відзив на позовну заяву та докази на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень. 
Окрім того, до апеляційної скарги, скаржником було додано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій: розмір пені на 14  218,68 грн. та стягнути лише 5  000,00 грн., розмір 3% річних на 4  035,47 та стягнути лише 1  000,00 грн., розмір штрафу на 14  771,80 грн та стягнути лише 5  000,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023  було прийнято до розгляду апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю "Ласен-Світ" та  призначено розгляд справи  на 31.01.2023 р. 
27.01.2023 через канцелярію суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу,  в якому останній заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 розгляд справи відкладено на 28.02.2023.
28.02.2023 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про слухання справи за відсутності представника позивача. 
У судове засідання, 28.02.2023 представники сторін не з`явились, про причини неявки представник відповідача суд не повідомив  як свідчать матеріали справи  про час та місце розгляду справи,  всі представники сторін були повідомлені належним чином (а.с.74-76 т.2).
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в   Законі України   "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення), яким визначено порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистем "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх підсистем (модулів).
Відповідно до п. 5.8 Положення офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.
Згідно п. 59 Положення до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС процесуальні та інші документи можуть подаватися до суду в електронній формі з використанням офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти, з якої надійшли документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом. До початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС суд надсилає документи у справах або на офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом.
Як слідує з матеріалів справи, ухвали Північного апеляційного господарського суду були направлені представникам сторін на офіційні електронні адреси та доставлені до скриньки, про що свідчать роздруківки з сервісу направлення електронних листів. (том 2, а.с. 56,57,74-76)
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Окрім того, як свідчать матеріали справи, ухвала про відкриття провадження у справі від 16.01.2023, була направлена сторонам та отримання останніми (а.с.56,57 т.2), також, оприлюднена на сайті ЄДРСР 17.01.2023. Ухвала про відкладення розгляду справи від 31.01.2023, направлена сторонам та отримана, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення (а.с.74-76 т.2), оприлюднена на сайті ЄДРСР 06.02.2023.  
Відповідно до частини 2  статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"  усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2  ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень"  для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1  ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Колегія суддів зазначає, що якщо учасник надав суду електронну адресу   (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.
З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.       
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Єврорпейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія   Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Подібна правова позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19. 
Враховуючи наведені положення, колегія суддів зазначає, що відповідачі не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою про виклик у судове засідання від 13.09.2022р., яка є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку, про задоволення клопотання позивача про розгляд справи у відсутності його представника та  про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін у судовому засіданні 28.02.2023.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 ГПК України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,  14.04.2021 між ТОВ "Аттуаль" (постачальник, кредитор, позивач по справі),  та ТОВ "Ласен Світ" (покупець, боржник, відповідач по справі), був укладений договір поставки №14/04-21 (далі  Договір, а.с.20-24 т.1, з додатковою угодою).
За умовами якого постачальник зобов`язався поставити та передати покупцеві обумовлений товар (крупи та продукти харчування), а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його протягом 40 календарних днів з моменту підписання товарно-розпорядчих документів на конкретну партію продукції (п. 5.2 договору в редакції додаткової угоди, а.с. 24 т.1).
Ціна, кількість і вартість товару вказується в специфікаціях та видаткових накладних як невід`ємні частини договору (п. 1.2-1.4, 2.1 договору).
Розділом 5 договору визначено, що оплата кожної партій товару проводиться в безготівковому розрахунку. Виставлення рахунку постачальником не є обов`язковою умовою оплати товару.
Як вбачається  з матеріалів справи, позивачем передано відповідачу партії товару за видатковими накладними в кількості 24 штуки  та виставлено рахунки на оплату (а.с.25-103 т.1) на загальну вартість  521863,40 грн. Протягом строку дії договору відповідачем було сплачено лише 271478,60 грн., що враховано позивачем при зверненні з позовом в суд.
13.04.2022 відповідачем було повернуто позивачеві товару по 12 накладних на загальну суму 30794,82 грн., що враховано позивачем при зверненні з позовом до відповідача (а.с. 104-133 т.1).
Станом на 20.09.2022 розмір непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем становить 198478,68 грн.
За неналежне виконання умов договору, на суму заборгованості позивачем нараховані інфляційні, 3% річних, штраф та пеню за невиконання грошового зобов`язання (розрахунок вимоги а.с.10-19 т.1).
Підставою для звернення позивача до суд з позовними вимогами  стало невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором постачання від 14.04.2021 №14/04-21 Наявна заборгованість боржника перед кредитором обтяжена інфляційними втратами,  3% річних за користування грошовими коштами, штрафом та пенею при невиконаному грошовому зобов`язанні.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимим доказами існування заборгованості за поставлений  товар, а також правомірне нарахування штрафних санкції, за неналежне виконання договірних зобов`язань.     
Згідно ч.2  ст.11 ЦК України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Статтею 14 ЦК України  передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.
Відповідно до   ст.509 ЦК України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Як передбачено ст. 626 ЦК України,  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір поставки, укладений сторонами, є договором постачання матеріальних ресурсів та регулюється положеннями  Глави 54 ЦК України  з особливостями регулювання вимогами  ГК України.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2021 між позивачем та відповідачем було  укладено договір постачання №14/04-21  та додаткову угоду від 24.05.2021 (а.с.20-24 т.1). 
          За умовами п.5.2 в редакції додаткової угоди, розрахунок за поставлену  продукцію здійснюється покупцем 40 (сорок) календарних дні з моменту підписання сторонами відповідних документів, які підтверджують прийняття конкретної партії продукції, шляхом перерахування грошових  коштів на розрахунковий рахунок постачальника. 
Між сторонами підписано видаткові накладні на продукцію (продукти харчування) та ТТН до договору (а.с. 25-103). Отримання продукції не спростовано відповідачем.
Всього передано позивачем товару на 521863,40 грн. (а.с.25-103 т.1) Протягом строку дії договору відповідачем було сплачено лише 271478,60 грн.(а.с.136,137т.1), що враховано позивачем при зверненні з позовом в суд.
13.04.2022 відповідачем було повернуто позивачеві товару по 12 накладних на загальну суму 30794,82 грн., що враховано позивачем при зверненні з позовом до відповідача (а.с. 104-133).
Станом на 20.09.2022 розмір непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем становить 198478,68 грн. за наступними накладними:
-видаткова накладна від 23.11.2021 №3943 на умовах договору поставки
від 14.04.2021 №14/04-21  (18 позицій продукції на суму 19767 грн (з ПДВ) (а.с.25 т.1); товарно-транспортна накладна від 23.11.2021 №Р3943 на 18 позицій товару на суму 19767 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 26-27 т.1) кінцевий термін оплати 02.01.2022;
-видаткова накладна від 23.11.2021 №3946 на умовах договору поставки
від 14.04.2021 №14/04-21  ( 4 позиції продукції на суму 6176,88 грн (з ПДВ) (а.с.28 т.1);  товарно-транспортна накладна від 23.11.2021 №Р3946 на  4 позиції товару на суму 6176,88 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 29-30 т.1) кінцевий термін оплати 02.01.2022;
-видаткова накладна від 04.10.2021 №3239 на умовах договору поставки
від 14.04.2021 №14/04-21 (13 позицій продукції на суму 40158 грн (з ПДВ) (а.с.31 т.1); товарно-транспортна накладна від 04.10.2021 №Р3239 на 13 позицій товару на суму 40158 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 32-33 т.1) кінцевий термін оплати 13.11.2021;
-видаткова накладна від 23.09.2021 №3121 на умовах договору поставки
від 14.04.2021 №14/04-21  (22 позиції продукції на суму 31968,60 грн (з ПДВ) (а.с.34 т.1); товарно-транспортна накладна від 23.09.2021 №Р3121 на 22 позиції товару на суму 31968,60 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 35-36 т.1) кінцевий термін оплати 02.11.2021;
-видаткова накладна від 23.09.2021 №3120 на умовах договору поставки
від 14.04.2021 №14/04-21  (9 позицій продукції на суму 20523,60 грн (з ПДВ) (а.с.37 т.1); товарно-транспортна накладна від 23.09.2021 №Р3120 на 9 позицій товару на суму 20523,60 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 38-39 т.1) кінцевий термін оплати 02.11.2021;
-видаткова накладна від 28.08.2021 №2800 на умовах договору поставки
від 14.04.2021 №14/04-21  (13 позицій продукції на суму 18348,48 грн (з ПДВ) (а.с.40 т.1); товарно-транспортна накладна від 28.08.2021 №Р2800 на 13 позицій товару на суму 18348,48 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 41-42 т.1) кінцевий термін оплати 07.10.2021;
-видаткова накладна від 18.08.2021 №2680 на умовах договору поставки
від 14.04.2021 №14/04-21  (19 позицій продукції на суму 35888,28 грн (з ПДВ) (а.с.43 т.1); товарно-транспортна накладна від 18.08.2021 №Р2680 на 19 позицій товару на суму 35888,28 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 44-45 т.1) кінцевий термін оплати 27.09.2021;
-видаткова накладна від 18.08.2021 №2681 на умовах договору поставки
від 14.04.2021 №14/04-21  (12 позицій продукції на суму 8460,72 грн (з ПДВ) (а.с.46 т.1); товарно-транспортна накладна від 18.08.2021 №Р2681 на 12 позицій товару на суму 8460,72 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 47-48 т.1) кінцевий термін оплати 27.09.2021;
-видаткова накладна від 02.08.2021 №2486 на умовах договору поставки
від 14.04.2021 №14/04-21  (13 позицій продукції на суму 20476,20 грн (з ПДВ) (а.с.49 т.1); товарно-транспортна накладна від 02.08.2021 №Р2486 на 13 позицій товару на суму 20476,20 грн, з відмітками про отримання товару відповідачем (а.с. 50-51 т.1), неоплачений залишок 16  587,08 грн. кінцевий термін оплати 11.09.2021.
          Крім того,  позивачем та відповідачем оформлено та підписано акт звірки взаємних розрахунків, з якого вбачається, що  відповідач заборгував позивачеві 198478,68 грн. за договором (а.с. 134-135 т.1).
Факт наявності заборгованості відповідача за поставлену продукцію підтверджується поданими документами та розрахунками позивача і не спростовується відповідачем. Відповідачем проведено частковий розрахунок за товар, що підтверджується  довідкою банку №76302-20-942 від 16.08.2022. (а.с.136-137 т.1).
Відповідно до  ст.530 Цивільного кодексу України  якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем узгоджено в п.5.2. договору, що оплата рахунку постачальника за договором має бути здійснена споживачем у 40 денний строк з моменту підписання сторонами товарно-розпорядчих документів (з урахуванням положень додаткової угоди). Отже, строк для оплати вартості поставленої відповідачу продукції є таким, що настав.
Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки, недопоставки продуктів харчування чи іншого невиконання умов договору.
Відповідно до ст.ст.525,  526,  530 ЦК України  зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.
Вимогами  ст.193 ГК України передбачено, що  суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання  відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену продукцію становить  198478,68 грн., отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача нарахувань та обтяжень на суму грошового боргу:
З урахуванням приписів  ст.625 ЦК України  позивачем при наявному грошовому зобов`язанні відповідача нараховані 40030,14 грн. інфляційних втрат та 5035,47 грн. - 3% річних за період прострочення з 11.09.2021 по 02.09.2022.
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час  прострочення, а також три  проценти  річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений  договором  або законом;
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);
Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;
Відповідно до ч.1  ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Колегія суддів перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних з урахуванням періодів виникнення прострочення грошового зобов`язання, суми прострочення (по відповідних видаткових накладних) та затверджених індексів інфляції, за допомогою  калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій  апаратного комплексу "Еліт Ліга-Закон", дійшла висновку, що він є невірним (більшим ніж зазначено в позовних вимогах), оскільки за розрахунком суду  інфляційні втрати (за період з 11.09.2021 по 02.09.2022) становлять 47  179,88 грн, а 3% річних (за період з 11.09.2021 по 02.09.2022) становить 5  823,85 грн.
Враховуючи, що за вимогами  ч.2 ст. 237  ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні  за  межі  позовних  вимог, колегія суддів вважає, що  позовні вимоги в частині стягнення  інфляційних втрат в розмірі 40  030,14 грн. за період з 11.09.2021 по 02.09.2022 та 3% річних в розмірі 5  035,47 грн. за період з 11.09.2021 по 02.09.2022 правомірно були задоволені судом першої інстанції в обсязі заявленому позивачем. 
Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій: пені в розмірі 19  218,68 та штрафу -19  771,8 грн. колегія суддів зазначає наступне.
Штрафними санкціями відповідно до ч.1  ст.230 Господарського кодексу України  визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За умовами п.7.2 договору у разі прострочення покупцем оплати за договором, останній виплачує пеню постачальнику в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати товару за кожен день прострочення оплати, з обмеженням у шість місяців (приписи ч. 6  ст. 232 ГК України).
Позивач нарахував відповідачу пеню за загальний  період прострочення з 11.09.2021 до 02.07.2022 у розмірі 19218,68 грн. (по кожній накладній окремо), з мотивів прострочення оплати за грошовим зобов`язанням, з урахуванням періодів прострочення за різними партіями постачання. Розмір пені позивач обмежив двома обліковими ставками НБУ відповідно до приписів ч.2  ст.343 ГК України.
Розрахунок санкцій перевірено колегією суддів, по кожній накладній окремо, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій  апаратного комплексу "Еліт Ліга-Закон" з урахуванням строку прострочення оплати та облікової ставки НБУ за період прострочення.
-          Накладна №2486 від 02.08.2021  залишок неоплаченої суми 16  587,08 грн., кінцевий строк оплати (згідно п.5.2 додаткової угоди) 11.09.2021 отже: період 11.09.2021 по 11.03.2022 розмір 1  493,29 грн.
-          Накладна №2681 від 18.08.2021 суми 8  460,72 грн., кінцевий строк оплати (згідно п.5.2 додаткової угоди) 27.09.2021 отже: період 27.09.2021 по 27.03.2022 розмір 772,82 грн.
-          Накладна №2680 від 18.08.2021  суми 35  888,28 грн., кінцевий строк оплати (згідно п.5.2 додаткової угоди) 27.09.2021 отже: період 27.09.2021 по 27.03.2022 розмір 3  278,12 грн.
-          Накладна №2800 від 28.08.2021  суми 18  348,48 грн., кінцевий строк оплати (згідно п.5.2 додаткової угоди) 07.10.2021 отже: період 07.10.2021 по 07.04.2022 розмір 1  701,13 грн.
-          Накладна №3120 від 23.09.2021  суми 20  523,6 грн., кінцевий строк оплати (згідно п.5.2 додаткової угоди) 02.11.2021 отже: період 02.11.2021 по 02.05.2022 розмір 1  935,40 грн.
-          Накладна №3121 від 23.09.2021  суми 31  968,6 грн., кінцевий строк оплати (згідно п.5.2 додаткової угоди) 02.11.2021 отже: період 02.11.2021 по 02.05.2022 розмір 3  014,68 грн.
-          Накладна №3239 від 04.10.2021  суми 40158 грн., кінцевий строк оплати (згідно п.5.2 додаткової угоди) 13.11.2021 отже: період 13.11.2021 по 13.05.2022 розмір 3  823,26 грн.
-          Накладна №3946 від 23.11.2021  суми 6176,88 грн., кінцевий строк оплати (згідно п.5.2 додаткової угоди) 02.01.2022 отже: період 02.01.2022 по 02.07.2022 розмір 761,87 грн.
-          Накладна №3943 від 23.11.2021  суми 19767 грн., кінцевий строк оплати (згідно п.5.2 додаткової угоди) 02.01.2022 отже: період 02.01.2022 по 02.07.2022 розмір 2438,11 грн.
Отже перевіривши зазначені розрахунки пені, колегія суддів вважає їх арифметично вірними, тому заявлений позивачем розрахунок пені в загальному розмірі 19  218,68 грн., (по кожній накладній окремо) за загальний період з 11.09.2021 по 02.07.2022 правомірно було задоволено судом першої інстанції.
Апелянт в своїй скарзі  посилається на положення ч. 6 ст. 232 ГК України оспорює правильність розрахунку позивача щодо порядку та розміру нарахування штрафних санкцій, та надає власний контррозрахунок згідно з яким пеня, 3% річних та інфляція нараховуються ним протягом 6 місяців від дня кінцевого строку оплати.
Проте, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими та безпідставними, так як, пеня згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нараховується протягом шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Проте, цей строк не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України за весь час прострочення.
В свою чергу, пеню позивач нараховував у повній відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України - протягом шести місяців, від дня коли зобов`язання мало бути виконане, по кожній накладній окремо.  
Стосовно вимоги позивача, щодо стягнення  штрафу у розмірі 19771,80  грн. за прострочення оплати, колегія суддів зазначає наступне.
З умовами п.7.3 договору крім  пені, передбаченої  п.7.2 договору, у випадку несвоєчасної оплати товару  (затримки по оплаті кожної конкретної партії товару більше як на 7 (сім) календарних днів), покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 5% від вартості неоплаченого товару, а  у випадку повторного порушення - штраф у розмір  10% від вартості неоплаченого товару.  
Як свідчать матеріали справи, та було встановлено судом першої інстанції,  оплата кожної з наведених партій товару прострочена більше, ніж на 7  днів (повторно), тому застосуванню підлягає штраф у розмірі 15 %. 
Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення штрафних санкцій в розмірі 15 %  за прострочення оплаті кожної партії товару, оскільки відповідно до п. 7.3 договору поставки у випадку повторного порушення відповідач сплачує штраф у розмірі 10 % від вартості неоплаченого товару.
Отже, розрахунок штрафу 10% від суми заборгованості (198  478,68 грн.) складає 19  877,80 грн., що розраховується наступним чином: 
198  478,68 х 10 / 100 =19 877,80 грн.
Проте, позивач  в позовній заяві просив стягнути штраф в розмір 19  771,80 грн., отже розмір менший ніж складає 10% від суми (19  877,80 грн.),  але у відповідності до  ч.2 ст. 237  ГПК України, суд не може виходити за межі позовних вимог, тому стягненню підлягає штраф у розмірі заявленому позивачем, а саме 19  771,80 грн. 
Також, з доводів апеляційної скарги вбачається, що  оплата не була здійснена у встановлені строки внаслідок обставин, які не залежали від відповідача, посилаючись при цьому на форс- мажорні обставини.
Так, відповідач послався на Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» та на лист ТПГ1У від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин. Крім того, відповідач послався на те, що директор та єдиний бенефіціарний власник ТОВ «Ласен Світ» перебуває у лавах збройних сил України з 15 квітня 2022 року.
Крім того, доцільно зазначити на усталеність судової практики Верховного Суду щодо кола обставин, які суд має встановити при застосуванні ст. 617 ЦК України до конкретних правовідносин:
обставина непереборної сили повинна бути віднесена до категорії форс- мажору відповідно до умов договору або за законом;
форс-мажорна обставина була непередбачуваною в момент укладення договору, а її настання не залежить від волі сторін договору;
існування конкретного зобов`язання, строк виконання якого настав;
наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставиною (подією) і неможливістю виконання стороною своїх конкретних зобов`язань;
вчинення невиконуючою стороною повідомлення іншої сторони щодо впливу форс-мажорних обставин
У разі існування вищеперелічених обставин ТПП за зверненням суб`єкта господарювання видає сертифікат, який засвідчує існування форс-мажорних обставин за кожним окремим випадком.
Водночас форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. При цьому сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
Такі правові висновки викладались Верховним Судом впродовж декількох років, динаміку їх формування можливо відслідкувати зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17. від 25.11.2021 у справі № 905/55/21. від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі № 904/3-886/21, від 19.08.2022 у справі №908/2287/17.
Застосовуючи вказані висновки до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що форс-мажорні обставини не припиняють зобов`язання і не є підставами для відмови у позові, окрім того обставини на які посилається відповідач виникли вже після того, як відповідач вже допустив порушення строку оплати за поставлений товар.
Крім того, як вбачається з даних ЄДРПОУ, твердження в апеляційній скарзі про те, що директор є єдиним бенефіціарним власником ТОВ «Ласен Світ», не відповідають дійсності, оскільки наряду з ОСОБА_1 , засновником товариства є також ОСОБА_2 .
Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій: розмір пені на 14  218,68 грн. та стягнути лише 5  000,00 грн., розмір 3% річних на 4  035,47 та стягнути лише 1  000,00 грн., розмір штрафу на 14  771,80 грн та стягнути лише 5  000,00 грн., колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання, зважаючи на наступне.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Натомість, заявляючи про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, відповідач лише посилається на військову агресію російської федерації проти України, що мало наслідком припинення будь-якого обігу коштів по розрахунковим рахункам та припинення здійснення господарської діяльності товариства. Проте, колегія суддів зазначає, що порушення вчинене відповідачем у  період з вересня 2021 по січень 2022  мало місце до початку військової агресії, але відповідач у розумні строки на це не відреагував.
 Окрім того, клопотання про зменшення штрафних санкцій позивачем не було подано до суду першої інстанції, а відповідно до ст. 269 ГПК України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
          Стосовно доводів апелянта, що судом першої інстанції не було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи, чим позбавило відповідача можливості надати пояснення щодо позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.
          Як вбачається з матеріалів справи ухвала господарського суду Черкаської області від 21.09.2022 про відкриття провадження у справі, була направлена на адресу відповідача (м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 10), яка і зазначена апелянтом в скарзі та у витягу ЄДРПОУ підприємства. Але відповідно до поштового повернення  №1801605358167 (а.с.146-148 т.1) ухвала суду повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В подальшому ухвалу господарського суду Черкаської області від 25.10.2022 про відкладення розгляду справи, також було відправлено за вказаною адресою, але відповідно до поштового повернення №1801605386624, ухвала суду також повернулась з такою ж відміткою (а.с.155-156 т.1).    
Відповідно до частини 2  статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"  усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2  ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень"  для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1  ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведені положення, колегія суддів зазначає, що   відповідач не був позбавлений права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалами про виклик у судове засідання та про відкладення розгляду справи, яка є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) так, ухвала господарського суду Черкаської області від 21.09.2022 про відкриття провадження у справі була оприлюднення на сайті 26.09.2022, ухвала про відкладення розгляду справи від 25.10.2022 оприлюднена на сайті 28.10.2022.
Колегія суддів, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, суд першої інстанції, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Черкаської області від 15.11.2022 року у справі № 925/936/22, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на  відповідача (апелянта).
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282  Господарського процесуального кодексу України суд,-

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ласен-Світ" на рішення господарського суду Черкаської області від 15.11.2022  у справі №925/936/22 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Черкаської області від 15.11.2022 р. у справі №   925/936/22  залишити без змін. 
Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на   відповідача (апелянта).
Матеріали справи № 925/936/22 повернути до місцевого господарського суду .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено 06.03.2023 р.

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Барсук