ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року	Львів	Справа № 300/7133/21 пров. № А/857/5106/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
головуючого судді Довгополова О.М., 
суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Григорук О.Б.,
справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження,
місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення: не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи: з 14.03.2006 по 24.07.2007, 07.09.2007 по 23.10.2008, з 04.08.2010 по 27.04.2012, з 04.06.2012 по 02.02.2013, з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014, з 01.01.2021 по 30.06.2021, зобов`язання зарахувати до пільговою страхового стажу роботи по Списку №2 періоди роботи: з 01.02.1983 по 03.05.1983, з 13.05.1983 по 12.05.1985, з 06.11.1992 по 27.06.1994, з 13.06.2000 по 21.08.2002, з 22.08.2002 по 16.01.2003, з 15.02.2004 по 16.11.2004, зобов`язання призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.07.2021.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи на території Російської Федерації бурильником: з 14.03.2006 по 24.07.2007 - в «ООО «Содружество-Радужный-2»; з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в «РуссИнтеграл»; з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО «Белорусское УППНПиКРС»; з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО «Бурова компанія Топаз»; з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014 - в ООО «ВишТрансБур-Сервис, з 01.01.2021 по 30.06.2021 - в Щебелинському відділенні бурових робіт». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи: з 01.02.1983 по 03.05.1983 роботи обрубувальником сучків у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату; з 13.05.1983 по 12.05.1985 служби в лавах Радянської армії; з 06.11.1992 по 27.06.1994 роботи бурильником в Надвірнянському управлінні бурових робіт; з 13.06.2000 по 21.08.2002 - роботи бурильником в Філії «Касимівське управління бурових робіт»; з 22.08.2002 по 16.01.2003 - роботи бурильником в ООО «Бургазнефтьсервис»; з 15.02.2004 по 16.11.2004 - роботи бурильником в ООО «Бургазнефтьсервис». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 26.07.2021 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Рішення мотивоване тим, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних дій.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги, що долучені позивачем до позовної заяви уточнюючі довідки про шкідливі умови праці не підтверджують дійсності сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та не є достатніми доказами для зарахування спірних періодів роботи. Зазначає, що в трудовій книжці позивача відсутня інформація, в яких умовах працювала особа, та не вказується, чи була така особа зайнята певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня.
В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.02.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Керуючись статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, наказом Головного управління «Про організацію роботи з питань пенсійного забезпечення» від 13.11.2020 №625, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 16.02.2021 прийняло рішення №309, яким відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за Списком 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.24).
Підставами прийняття даного рішення №309 від 16.02.2021 зазначено, що згідно з наданими документами, страховий стаж позивача становить 14 років 6 місяців, в тому числі: 5 років 10 місяців - за Списком №2. Відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи в період звернення з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 14.03.2006 по 24.07.2007 в ООО «Содружество-Радужный-2», оскільки підприємство ліквідоване без правонаступника. Даний період потребує підтвердження комісією, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України в області з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - комісія). До страхового стажу не враховано періоди роботи па території Російської Федерації (далі - РФ): з 15.02.2004 по 16.11.2004 в ООО «Бургазнефтьсервис»; з 14.03.2006 по 24.07.2007 в «ООО «Содружество-Радужный-2»; з 07.09.2007 по 23.10.2008 в ООО «РуссИнтеграл», з 04.08.2010 по 27.04.2012 в ОАО «Белорусское УППНПиКРС», з 04.06.2012 по 02.02.2013 в ООО «Бурова компанія Топаз», з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014 в ООО «ВишТрансБур-Сервис», з 01.06.2017 по 31.05.2018, з 07.06.2018 по 17.07.2018 в ООО «ЄриєллНфтегазсервис», оскільки вони не підтверджені компетентними органами Російської Федерації відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Зазначено, що оскільки документально підтверджений страховий стаж роботи становить 14 років 6 місяців, при необхідних 28 роках та пільговий стаж - 5 років 10 місяців, при необхідних 10 роках, то законних підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 немає. В разі підтвердження стажу роботи рішенням комісії, питання щодо призначення пенсії буде переглянуто.
За результатом звернень позивача з заявами від 22.04.2021 та від 26.07.2021 та доданими до заяв документами про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідач відповідями №0900-0213-8/17003 від 17.05.2021 та №0900-0213-8/29744 від 16.08.2021 повідомив позивача про підстави відмови у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. У відповіді №0900-0213-8/29744 від 16.08.2021 зазначено, що страховий стаж позивача становить 18 років 9 місяців, в тому числі: 9 років 2 місяці - за Списком №2 (а.с.25, 26).
Також, відповідно до розрахунку стажу позивача за пенсійною справою 092350003321 страховий стаж позивача становить 18 років 9 місяців, в тому числі: 9 років 2 місяці - за Списком №2 (а.с.11).
Згідно розрахунку стажу позивача за пенсійною справою 092350003321 позивачу не зараховано в загальний страховий стаж спірні періоди роботи: з 14.03.2006 по 24.07.2007, 07.09.2007 по 23.10.2008, з 04.08.2010 по 27.04.2012, з 04.06.2012 по 02.02.2013, з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014, з 01.01.2021 по 30.06.2021 (а.с.11).
Відповідно до розрахунку стажу позивача за даною пенсійною справою 092350003321 позивачу зараховано в загальний страховий стаж, однак не зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 спірні періоди роботи: з 01.02.1983 по 03.05.1983, з 13.05.1983 по 12.05.1985, з 06.11.1992 по 27.06.1994, з 13.06.2000 по 21.08.2002, з 22.08.2002 по 16.01.2003, з 15.02.2004 по 16.11.2004 (а.с.11).
У відповідності до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.11.1982 в періоди:
з 14.03.2006 по 24.07.2007 позивач працював в «ООО «Содружество-Радужный-2» (РФ) (записи №32, 33) бурильником 6-го розряду вахтово-експедиційним методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в «РуссИнтеграл» (РФ) (записи №34, 35) бурильником, вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО «Белорусское УППНПиКРС» (РФ) (записи №36, 37) бурильником 7-го розряду вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО «Бурова компанія Топаз» (РФ) (записи №38, 39) бурильником 8-го розряду вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.31),
з 03.02.2013 по 02.04.2013 (записи №40, 41), з 05.11.2013 по 13.06.2014 (записи №42, 43), з 26.06.2014 по 14.07.2014 (записи №44, 45), - в ООО «ВишТрансБур-Сервис» (РФ) бурильником 7-го, 8-го розряду вахтово-експедиційним методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.31),
з 16.03.2019 (записи №50, 51) (з 01.01.2021 по 30.06.2021 спірний період) - бурильником в Щебелинському відділенні бурових робіт (держава Україна).
Крім наведеного, щодо спірних періодів пільгового страхового стажу роботи по Списку №2 , судом встановлено, що згідно записів трудової книжки БТІ №9158803 від 11.11.1982 в спірні періоди:
з 01.02.1983 по 03.05.1983 (записи №1, 2) позивач працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду (а.с.27),
з 13.05.1983 по 12.05.1985 служив в лавах радянської армії (записи №3, 4) (а.с.27),
з 06.11.1992 по 27.06.1994 позивач працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт (держава Україна) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №13, 14) (а.с.28),
з 13.06.2000 по 21.08.2002 - в Філії «Касимівське управління бурових робіт» (РФ) помічником бурильника та (з 11.05.2001) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 4-му розряду (записи №19, 20, 21) (а.с.28, 29),
з 22.08.2002 по 16.01.2003 - в ООО «Бургазнефтьсервис» (РФ) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №22, 23) (а.с.29),
з 15.02.2004 по 16.11.2004 - в ООО «Бургазнефтьсервис» (РФ) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ (записи №24, 25) (а.с.29).
Відповідно до архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області від 30.11.2020 №М-105/06-07 позивач з 11.11.1982 працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.05.1983 звільнений з вищевказаної посади у зв`язку з призовом до лав радянської армії, з 18.12.1985 позивач прийнятий у Бистрицький лісопункт Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.03.1986 звільнений з вказаної роботи (а.с.12).
Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зарахуванні спірних періодів роботи, позивач звернувся до суду із позовом для захисту своїх порушених прав та інтересів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації від 15.01.1993 передбачено, що громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років; жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі  роботи не менше 20 років.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як встановив суд з відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , позивач з 14.03.2006 по 24.07.2007 позивач працював в «ООО «Содружество-Радужный-2» (РФ) (записи №32, 33) бурильником 6-го розряду вахтово-експедиційним методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в «РуссИнтеграл» (РФ) (записи №34, 35) бурильником, вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО «Белорусское УППНПиКРС» (РФ) (записи №36, 37) бурильником 7-го розряду вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО «Бурова компанія Топаз» (РФ) (записи №38, 39) бурильником 8-го розряду вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.31),
з 03.02.2013 по 02.04.2013 (записи №40, 41), з 05.11.2013 по 13.06.2014 (записи №42, 43), з 26.06.2014 по 14.07.2014 (записи №44, 45), - в ООО «ВишТрансБур-Сервис» (РФ) бурильником 7-го, 8-го розряду вахтово-експедиційним методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.31),
з 16.03.2019 (записи №50, 51) (з 01.01.2021 по 30.06.2021 спірний період) - бурильником в Щебелинському відділенні бурових робіт (держава Україна).
Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а в своїх аргументах відповідач покликається на несплату товариствами страхових внесків, з приводу чого, суд зазначає наступне.
Згідно частини 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
Відповідно до статті 1 Тимчасової угоди від 15.01.1993 між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.
Згідно із статтею 3 Тимчасової угоди від 15.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статті 1 цієї Тимчасової угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).
Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.
Згідно статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника.
Відтак, вірним є висновок суду, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. 
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.
Враховуючи наведене, Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області безпідставно не взято до уваги періоди робіт позивача на території РФ бурильником: з 14.03.2006 по 24.07.2007 в «ООО «Содружество-Радужный-2», з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в «РуссИнтеграл», з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО «Белорусское УППНПиКРС», з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО «Бурова компанія Топаз», з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014 - в ООО «ВишТрансБур-Сервис», з 01.01.2021 по 30.06.2021 в Щебелинському відділенні бурових робіт, тобто 6 років 2 місяці 21 день страхового стажу.
Відтак вірним є висновок суду, що є обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загального трудового стажу періоди роботи: з 14.03.2006 по 24.07.2007, 07.09.2007 по 23.10.2008, з 04.08.2010 по 27.04.2012, з 04.06.2012 по 02.02.2013, з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014, з 01.01.2021 по 30.06.2021 а вказаний стаж роботи позивача підлягає зарахуванню до його загального трудового стажу.
Крім того, згідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.11.1982 в спірні періоди:
з 01.02.1983 по 03.05.1983 (записи №1, 2) позивач працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду (а.с.27),
з 13.05.1983 по 12.05.1985 служив в лавах радянської армії (записи №3, 4) (а.с.27),
з 06.11.1992 по 27.06.1994 позивач працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт (держава Україна) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №13, 14) (а.с.28),
з 13.06.2000 по 21.08.2002 - в Філії «Касимівське управління бурових робіт» (РФ) помічником бурильника та (з 11.05.2001) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 4-му розряду (записи №19, 20, 21) (а.с.28, 29),
з 22.08.2002 по 16.01.2003 - в ООО «Бургазнефтьсервис» (РФ) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №22, 23) (а.с.29),
з 15.02.2004 по 16.11.2004 - в ООО «Бургазнефтьсервис» (РФ) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ (записи №24, 25) (а.с.29).
Відповідно до розрахунку стажу позивача за пенсійною справою - 092350003321 позивачу зараховано в загальний страховий стаж, однак не зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 спірні періоди роботи: з 01.02.1983 по 03.05.1983, з 13.05.1983 по 12.05.1985, з 06.11.1992 по 27.06.1994, з 13.06.2000 по 21.08.2002, з 22.08.2002 по 16.01.2003, з 15.02.2004 по 16.11.2004 (а.с.11).
Згідно з архівною довідкою Державного архіву Івано-Франківської області від 30.11.2020 №М-105/06-07 позивач з 11.11.1982 працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.05.1983 звільнений з вищевказаної посади у зв`язку з призовом до лав Радянської армії, з 18.12.1985 позивач прийнятий у Бистрицький лісопункт Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.03.1986 звільнений з вказаної роботи (а.с.12).
Як передбачено вимогами пункту 2 статті 6 Угоди «Гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території любої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди.
Відповідно до абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Вперше атестацію робочих місць в РФ почали проводити лише з 01.09.2008 відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я РФ від 31.08.2007 №569 «Порядок проведення атестації робочих місць по умовах праці». Надалі питання атестації робочих місць регулювалося наказом від 26.04.2011 №342Н, а у зв`язку з прийняттям Федерального закону від 28.12.2013 року №426-ФЗ «Про спеціальну оцінку умов праці» на зміну атестації робочих місць прийшла спеціальна оцінка. Спеціальна оцінка є єдиним комплексом послідовних заходів по ідентифікації шкідливих та (або) небезпечних умов виробничої сфери і трудового процесу і оцінка рівня їх впливу на працівника з урахуванням відмінностей їх фактичних значень від встановлених нормативів умов праці і застосування засобів індивідуальної і колективного захисту працівників. Спеціальна оцінка проводиться раз на п`ять років.
З урахуванням наведеного суд дійшов вірного висновку, що у відповідача були всі підстави для врахування до пільгового стажу періодів роботи позивача:
з 13.06.2000 по 21.08.2002 - в Філії «Касимівське управління бурових робіт» (РФ) помічником бурильника та (з 11.05.2001) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 4-му розряду (записи №19, 20, 21) (а.с.28, 29),
з 22.08.2002 по 16.01.2003 - в ООО «Бургазнефтьсервис» (РФ) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №22, 23) (а.с.29),
з 15.02.2004 по 16.11.2004 - в ООО «Бургазнефтьсервис» (РФ) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ (записи №24, 25) (а.с.29).
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Разом з тим, як зазначалось вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Як вірно зазначено судом, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
За таких обставин, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі №520/15025/16-а, в якій, з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
При цьому Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 вересня 2014 року у справі №21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Разом з тим, як встановлено судом, періоди роботи позивача на посадах обрубувальником сучків (лісозаготівельні роботи) та бурильники експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ, які відносяться до робіт, визначених у Списку №2 зараховано до загального стажу роботи позивача, однак не зараховано у пільговий стаж за Списком №2 у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця.
Відтак вірним є висновок суду, що оскільки, періоди роботи позивача з 01.02.1983 по 03.05.1983, з 06.11.1992 по 27.06.1994, з 13.06.2000 по 21.08.2002, з 22.08.2002 по 16.01.2003, з 15.02.2004 по 16.11.2004 не зараховано позивачу у пільговий стаж за Списком №2 у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця, то відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 вищевказані періоди роботи позивача на посадах обрубувальником сучків (лісозаготівельні роботи) та бурильники експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ.
Крім того, згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Аналогічні положення викладені в частині першій статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27.02.2018 в справі №672/885/17.
Відповідно до розрахунку стажу позивача за пенсійною справою - 092350003321 позивачу зараховано в загальний страховий стаж, проте не зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 період служби в лавах радянської армії з 13.05.1983 по 12.05.1985 (а.с.11).
Як встановлено, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.11.1982 в спірні періоди: з 01.02.1983 по 03.05.1983 (записи №1, 2) позивач працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду (а.с.27), з 13.05.1983 по 12.05.1985 служив в лавах радянської армії (записи №3, 4) (а.с.27), з 06.11.1992 по 27.06.1994 позивач працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт (держава Україна) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №13, 14) (а.с.28).
Згідно з архівною довідкою Державного архіву Івано-Франківської області від 30.11.2020 №М-105/06-07 позивач з 11.11.1982 працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.05.1983 звільнений з вищевказаної посади у зв`язку з призовом до лав радянської армії, з 18.12.1985 позивач прийнятий у Бистрицький лісопункт Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.03.1986 звільнений з вказаної роботи (а.с.12).
З огляду на вищевикладені висновки суду, на момент призову на військову службу з 13.05.1983 позивач займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За таких обставин, відповідачем протиправно не зараховано позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період служби в лавах радянської армії з 13.05.1983 по 12.05.1985.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає вірним висновок суду про обґрунтованість позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоди: з 01.02.1983 по 03.05.1983 роботи обрубувальником сучків у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату; з 13.05.1983 по 12.05.1985 служби в лавах Радянської армії; з 06.11.1992 по 27.06.1994 роботи бурильником в Надвірнянському управлінні бурових робіт; з 13.06.2000 по 21.08.2002 - роботи бурильником в Філії «Касимівське управління бурових робіт»; з 22.08.2002 по 16.01.2003 - роботи бурильником в ООО «Бургазнефтьсервис»; з 15.02.2004 по 16.11.2004 - роботи бурильником в ООО «Бургазнефтьсервис» тобто 7 років 3 місяці 2 дні стажу на пільгових умовах за Списком №2.
Як передбачено пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.
Згідно пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції до 03.10.2017 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Таким чином, і після набуття чинності нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувались пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно частиною 1 якої, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Також, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений пункті 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків.
Таким чином, у силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №2148-VIII від 03.10.2017.
Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII».
Пунктом 1 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно пункту 3 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам».
Отже, з 23.01.2020 два Закони одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №2148-VIII від 03.10.2017.
Відносно позивача правила зазначених вище законів містять розбіжність у величині показника стажу роботи який складає 25 років за статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.02.2015 №213-VIII та 28 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Водночас Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» на предмет конституційності не перевірявся.
Згідно із частиною першою статті 92 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі - Закон № 2136-VIII) юридичну позицію Конституційний Суд викладає у мотивувальній та/або резолютивній частині рішення, висновку.
Конституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення № 4-рп/2016).
Отже, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню.
З огляду на вищенаведене, до категорії осіб, на яких поширюється дія рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону №1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.
Таким чином, на момент звернення позивача до Пенсійного фонду за призначенням пенсії з заявою від 26.07.2021, право на пенсію за віком на пільгових умовах врегульоване статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, відповідно до пункту «б» частини 1 якої, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Судом встановлено, що відповідач підтвердив наявність у позивача страхового стажу 18 років 9 місяців 23 дні, в тому числі, стаж роботи за Списком №2 - 9 років 2 місяці (а.с.11, 26), при цьому, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачу:
- до загального страхового стажу періоди роботи на території Російської Федерації бурильником: з 14.03.2006 по 24.07.2007 в «ООО «Содружество-Радужный-2», з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в «РуссИнтеграл», з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО «Белорусское УППНПиКРС», з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО «Бурова компанія Топаз», з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014 - в ООО «ВишТрансБур-Сервис», з 01.01.2021 по 30.06.2021 в Щебелинському відділенні бурових робіт , тобто 6 років 2 місяці 21 день страхового стажу.
- до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи: з 01.02.1983 по 03.05.1983 роботи обрубувальником сучків у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату; з 13.05.1983 по 12.05.1985 служби в лавах Радянської армії; з 06.11.1992 по 27.06.1994 роботи бурильником в Надвірнянському управлінні бурових робіт; з 13.06.2000 по 21.08.2002 - роботи бурильником в Філії «Касимівське управління бурових робіт»; з 22.08.2002 по 16.01.2003 - роботи бурильником в ООО «Бургазнефтьсервис»; з 15.02.2004 по 16.11.2004 - роботи бурильником в ООО «Бургазнефтьсервис», тобто 7 років 3 місяці 2 дні.
З урахуванням наведеного вірним є висновок суду, що з врахуванням спірних періодів позивач має право на призначення з 26.07.2021 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області належить задовольнити. 
При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі №  300/7133/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 10.03.2023.