ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 р. 	Справа № 520/5209/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 12.07.21  по справі № 520/5209/2020 за позовом               ОСОБА_1 до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                      про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають: у зменшенні розміру пенсії з надбавками з 74% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.01.2016 р., 01.01.2018 р., з 01.01.2019 р. та з 01.01.2020 р.; у зменшенні розміру пенсії з надбавками  за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 01.01.2018 р. та 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 р.; - у не нарахуванні і не виплаті компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 09.06.2017р. по справі № 642/2219/17 з 01.01.2016 р.; зобов`язати головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області без використання постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів (постанова № 649 від 22.08.2018, постанова № 804 від 14.08.2019), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат; перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 74 % грошового забезпечення з 01.01.2016 р., з 01.01.2018 р., з 01.01.2019 р., з 01.01.2020 р.; перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 01.01.2018 р.; здійснити виплату ОСОБА_1  суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 р. однією сумою, з урахуванням виплачених сум з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.01.2018; нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 р. у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 09.06.2017р. по справі №642/2219/17 з 01.01.2016. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення з 01.01.2016 року та з 01.01.2018 року відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 74% до 70% грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити з 01.01.2016 року та з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 05 березня 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 09.06.2017 року по справі №642/2219/17 з 01.01.2016 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року по 01 грудня 2017 року згідно Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", ч. 2 ст. 55 Закону від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 09.06.2017 року по справі №642/2219/17.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020  апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 по справі №520/5209/2020 скасовано в частині обмеження датою 04.09.2019 задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині виплати 75% суми підвищення до пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії у 100% розміру підвищення. Скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 по справі № 520/5209/2020 в частині відмови у задоволенні позову про здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 однією сумою. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми заборгованості недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 однією сумою. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020  по справі №520/5209/2020 залишено без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2021   в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 по справі №520/5209/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Представник позивача звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст.382, 383 КАС України, в якій просив суд:
- визнати бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у не виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 зміненого постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020 по справі №520/5209/2020 в повному обсязі протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області негайно (без відстрочення) здійснити виплату позивачу суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 року, з 01.01.2018 року та з 05.03.2019 року однією сумою, та компенсації втрати частини доходу з 01.01.2016 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили, звіт про виконання судового рішення, (ч. 1 ст. 382 КАС України).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 в порядку ст. 382  КАС України у справі №520/5209/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2019, зміненого постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020 у справі №520/5209/2020.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги заявник звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується, що з часу набрання законної сили рішенням суду і до сьогоднішнього дня ГУПФУ в Харківській області не надано жодного платіжного документу як доказу, що підтверджує здійснення позивачу виплати суми перерахунку пенсії, та компенсації втрати частини доходу, окрім цього ГУПФУ в Харківській області не вчинило жодних належних дій, направлених на виконання судового рішення, саме в частині виплати суми перерахунку пенсії, та компенсації втрати частини доходу. Натомість, ГУПФУ в Харківській області, всупереч чинному законодавству, всіма засобами уникає повного належного виконання судового рішення. Окрім цього, матеріали справи не містять жодних доказів відсутності грошових коштів у ГУПФУ в Харківській області для виконання судового рішення без надмірних затримок, чи будь-яких інших належних доказів на підтвердження невиконання рішення суду з поважних причин. Вказує, що оскільки рішення суду залишається не виконаним, позивач звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України, з метою забезпечення належного виконання судового рішення. Зазначає, що із системного аналізу положень ст. 382 КАС України, чітко вбачається, що основна мета встановлення судового контролю полягає у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується та не може обмежуватися лише винесенням судового рішення, а перш за все передбачає його виконання. Вважає, що враховуючи наведені обставини, відповідно до основної мети встановлення судового контролю, який передбачений ч. 1 ст. 382 КАС України, можна зробити висновок, що суд повинен займати активну позицію як під час розгляду публічно-правового спору, так і після набрання рішенням законної сили, та сприяти його виконанню, а оскільки рішення залишається невиконаним, підстави для відмови у задоволенні заяви про встановлення судового контролю відсутні.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)       справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020  та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020 по справі №520/5209/2020, 06.11.2020 представником позивача отримано виконавчі листи у справі.
11.01.2021 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП 64021909 з виконання виконавчого листа №520/5209/2020 від 06.11.2020 щодо зобов`язання   Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату  суми заборгованості недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 однією сумою.
Учасниками не заперечується, що на виконання вказаних судових рішень по справі №520/5209/2020 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 та 01.03.2019, проведено розрахунок на доплату пенсії за період січень 2018 - листопад 2020 та уточнюючий розрахунок на виплату компенсації за період з січня 2016 по листопад 2017 рік. Виплату доплати пенсії з 18.09.2020 року по листопад 2020 року в сумі 1337,36 проведено у листопаді 2020 року.  
Обгрунтовуючи необхідність встановлення судового контролю, представник позивача вказав, що протиправність дій головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області полягає у тому, що ГУПФУ не виконало зазначене рішення належним чином та в повному обсязі, а саме: не здійснило виплату позивачу суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 року, з 01.01.2018 року та з 05.03.2019 року однією сумою, та компенсації втрати частини доходу з 01.01.2016. Позивач через свого представника звернувся до ГУПФУ про виконання рішення суду та надання відповідних документів на підтвердження виконання рішення суду. ГУПФУ листом від 26.11.2020 повідомило про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 по справі №520/5209/2020, що позивачу здійснено перерахунок пенсії. Пенсію обчислену за рішенням суду та різницю пенсії за період з дати набрання рішенням суду законної сили буде нараховано на особистий рахунок ОСОБА_1  та профінансовано у грудні поточного року. Різницю пенсії, обчислена за рішенням суду та компенсація втрати частини доходів, буде виплачено в межах бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. 11.01.2021 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №64021909. Надано ГУПФУ строк на виконання рішення суду 10 робочих днів. Зазначений строк сплив 25.01.2021. Проте рішення суду відповідачем залишається не виконаним. Бездіяльність ГУПФУ, яка полягає у невиконанні в повному обсязі рішення суду позивач вважає протиправною.
Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів, а також врахував наявність у позивача права захистити свої інтереси щодо виконання судового рішення, ухваленого на його користь у межах статті 287 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Так, статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах регулюється ст. 382 КАС України, якою передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 235/7638/16-а.
Суд звертає увагу, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").
При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.
З огляду на матеріали справи, на виконання  судових рішень по справі №520/5209/2020 в рамках примусового виконавчого провадження позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 та 01.03.2019, проведено розрахунок на доплату пенсії за період січень 2018 - листопад 2020 та уточнюючий розрахунок на виплату компенсації за період з січня 2016 по листопад 2017 рік. Виплату доплати пенсії з 18.09.2020 року по листопад 2020 року в сумі 1337,36 проведено у листопаді 2020 року. Доплату пенсії згідно розрахунку з січня 2018 по 17.09.2020 в сумі 27436,50 грн та доплата пенсії згідно розрахунку на виплату компенсації з січня 2016 по листопад 2017 в сумі 3772,83 грн  внесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Відповідач, в свою чергу, пояснюючи причини невиплати заборгованості, вказує, що виплата нарахованих коштів на виконання рішення суду підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Колегія суддів зазначає, що за приписами підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Тобто виплата пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Положеннями статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України вказано, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію заЗаконом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, та членам їх сімей згідност. 8 цього Законузабезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Отже, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.
При цьому виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, 
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 126 “Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2021 рік” за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду передбачено 360 млн грн, які використано в повному обсязі.  
Бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1.4.10.2022 № 1167. Головному управлінню в Харківській області на 2022 рік передбачено коштів на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, в сумі 49,1 млн грн, яку доведено листом Пенсійного фонду України від 19.10.2022 № 2800-040101-9/43765.  Як зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, станом на 12.12.2022 року погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили по 30.06.2020 включно.
Верховний Суд щодо спірних правовідносин сформував правовий висновок у постановах від 28.02.2019 по справі № 822/1080/17, від 13.06.2018 по справі №757/29541/14-а, згідно з яким      невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Отже, невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області судових рішень у справі № 520/5209/20 у частині виплати грошових коштів, а саме: доплати пенсії, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 № 420/70/19 та від 23.04.2020   № 560/523/19.
Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, доводи апеляційної скарги є не спроможними та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю, адже встановлення судового контролю в даному випадку жодним чином не вплине на відсутність відповідного фінансового ресурсу в країні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 по справі № 520/5209/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий 	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов