ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22929/20                                                      Головуючий у І інстанції - Чудак О.М.,
                                                                                                          Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  20 лютого 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                            Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України про скасування рішення та податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила скасувати рішення Державної податкової служби України від 21.08.2020 №26178/6/99-00-06-02-04-06 про результати розгляду скарги та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 11.06.2020 №0345863304 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне подання податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2017 та 2018 роки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що камеральна перевірки проведена відповідачем з порушення строків, встановлених п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України, та акт перевірки від 07.05.2020 №3299/26-15-33-04-11/ НОМЕР_1 складено з порушенням строку, передбаченого п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України. Також позивачка вказала, що податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2018 рік вона подала 08.02.2019, тобто в межах строку, передбаченого пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, однак із недотриманням вимог щодо її форми, у зв`язку із чим отримала повідомлення відповідача про відмову у прийнятті податкової декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік, яке сформоване 05.03.2019, тобто з порушенням строку, встановленого пп. 49.11.2 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, тому  податкова декларація про майновий стан та доходи за 2018 рік вважається поданою 08.02.2019.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 червня 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
При цьому, суд першої інстанції не встановив своєчасного подання позивачкою податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2017 та 2018 роки, що свідчить про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимог у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені у позові. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець.
07.05.2020 Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкових декларацій позивачки про майновий стан та доходи за 2017 та 2018 роки.
За результатами проведеної перевірки складено акт камеральної перевірки від 07.05.2020 №3299/26-15-33-04-11/ НОМЕР_1 .
В ході перевірки встановлено порушення ОСОБА_1 вимог пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме порушення граничних термінів подання податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2017 та 2018 роки, а саме декларацію за 2017 рік по строку подачі 09.02.2018 подано 08.08.2018, декларацію за 2018 рік по строку подачі 11.02.2019 подано 19.03.2019.
На підставі вказаного висновку акту камеральної перевірки від 07.05.2020 №3299/26-15-33-04-11/2449006947, ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.06.2020 №0345863304, яким до ОСОБА_1 за порушення вимог пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України на підставі п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції у загальному розмірі 680, 00 грн.
Не погодившись з податковим повідомленням-рішення позивачка оскаржила його в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДПС України та рішенням ДПС України від 21.08.2020 №26178/6/99-00-06-02-04-06 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 11.06.2020 №0345863304 - без змін.
Наведене стало підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України)   контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним п.п. 2, 3 ч. 1 та п. 10 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні».
Пунктами 76.1, 76.2 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 цього Кодексу.
Відповідно до п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу.
Згідно п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
З аналізу наведених норм випливає, що передбачений п. 76.3 ст. 76 ПК України 30-денний строк проведення перевірки застосовується виключно для перевірки даних, зазначених у податкової декларації або уточнюючого розрахунку.
При цьому, предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, уточнюючих розрахунків можуть бути й інші питання, зокрема пов`язані із своєчасністю подання податкових декларацій, а тому, з урахуванням положень ст. 102 ПК України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів за останнім днем граничного строку подання податкових декларацій.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №820/3280/17.
Таким чином, з огляду на викладене доводи апелянта, що контролюючим органом порушено строк проведення камеральної перевірки є необґрунтованими.
Також, позивачка зазначає, що акт перевірки від 07.05.2020 №3299/26-15-33-04-11/2449006947 складено з порушенням строку, передбаченого п. 86.2 ст. 86 ПК України, адже такий акт фактично складено 07.05.2020 при граничному терміні 13.09.2019.
За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.2 ст. 86 ПК України).
Колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки вони є похідними від доводів щодо проведення камеральної перевірки після закінчення строку, передбаченого п. 76.3 ст. 76 ПК України, які колегією суддів визнані необґрунтованими.
Колегія суддів звертає увагу, що доводи позивачки щодо протиправності спірних рішень в частині застосування штрафу за несвоєчасне подання нею податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік ґрунтуються виключно на вказаних доводах про недотримання відповідачем строків проведення перевірки та складання акту перевірки, які визнані судом необґрунтованими.
При цьому, доказів подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік до 09.02.2018 матеріали справи не містять. 
В обґрунтування протиправності спірних рішень в частині застосування штрафу за несвоєчасне подання позивачкою податкової декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік, апелянт зазначає, що вона подала таку декларацію 08.02.2019, однак з недотримання вимог щодо форми такої декларації їй було відмовлено у прийнятті податкової декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік.
Проте, як установлено судом, податкова декларація про майновий стан та доходи за 2018 рік подана позивачкою 08.02.2019 про що свідчить відмітка на вхідному штампі контролюючого органу, проставленому на першій сторінці такої декларації, при цьому, згідно письмового повідомлення ГУ ДФС у м. Києві від 05.03.2019 №28625/Р/26-15-13-02-15 про відмову у прийнятті вказаної податкової декларації цю податкову декларацію подано без обов`язкових додатків, що й слугувало підставою для її неприйняття контролюючим органом.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що позивачка не оскаржувала повідомлення ГУ ДФС у м. Києві від 05.03.2019 №28625/Р/26-15-13-02-15 чи дії ГУ ДФС у м. Києві щодо неприйняття податкової декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік.
Таким чином, податкова декларація про майновий стан та доходи за 2018 рік оформлена з порушенням вимог ст. 48 ПК України (в порушення п. 48.3 ст. 48 ПК України в податковій декларації відсутня інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною), а тому відсутні підстави для застосування у даному випадку наслідків, передбачених пп. 49.9.2 п. 49.9 ст. 49 ПК України, щоб вважати вказану податкову декларацію за 2018 рік поданою 08.02.2019.
Наведене свідчить про обґрунтованість висновків відповідача про подання податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2017 та 2018 роки з порушенням граничних термінів, передбачених пп. 49.18.5 п. 49.18 с. 49 ПК України.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування до позивачки штрафних санкції згідно податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 11.06.2020 №0345863304.
Правомірність повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 11.06.2020 №0345863304 також є свідченням обґрунтованості рішення Державної податкової служби України від 21.08.2020 №26178/6/99-00-06-02-04-06 про результати розгляду скарги.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 21.08.2020 №26178/6/99-00-06-02-04-06 не визначено податкові зобов`язання позивача, а тому таке рішення не порушує її прав та законних інтересів, отже відсутні підстави для його аналізу.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 червня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська
Судді:                                                                                          О.В. Епель
                                                                                                    О.В. Карпушова