Справа № 463/3311/21                                Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/913/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія: 36

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       15 грудня 2022 року                                                         м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 грудня 2021 року в справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, 
               
                                        в с т а н о в и в:
У березні 2021 року Львівське міське комунальне підприємство (далі - ЛМКП) «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.09.2018 року по 31.07.2019 року в розмірі 12380,07 грн., інфляційні втрати в розмірі 782,99 грн. та 3% річних в розмірі 418,47, а всього: 13581,53 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
У квартирі, де проживають відповідачі, нарахування за послуги з централізованого опалення проводиться за показами будинкового лічильника 18501, розрахунки кількості та вартості послуг з централізованого опалення проводиться відповідно до постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630, наказу Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГУ від 31.10.2006 року №359. 
У зв`язку з тим, що відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги у період з 01.09.2018 року по 31.07.2019 року виникла спірна заборгованість.
Зверненню до суду із вказаним позовом, передувало звернення позивача із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за вказані послуги, проте, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2020 року виданий судовий наказ було скасовано.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 грудня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.09.2018 року по 31.07.2019 року в розмірі 9582,82 грн., інфляційні втрати в розмірі 782,99 грн. та 3% річних в розмірі 262 грн. 
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» в рівних частках сплачений судовий збір на загальну суму 1776,28 грн.
Рішення суду оскаржив позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго», просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Зазначає, що суд на власний розсуд відняв заборгованість на суму 2797,25 грн., визначаючи її як оплату відповідачами наданих послуг за спірний період, однак, такий висновок суду є помилковим, оскільки ця сума частково у розмірі 1321,16 грн. була стягнута в межах виконавчого провадження №55354524, як оплата заборгованості, згідно судового наказу №463/2410/17 від 14.06.2017 року за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року, що є відображено у розрахунку, доданому до матеріалів позовної заяви, тому дана сума не може бути врахована за спірний період виникнення заборгованості. 
Звертає увагу, що платежі мають відноситися на погашення заборгованості в хронологічному порядку, починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення. Наведений алгоритм розподілу коштів урегульований статтею 534 ЦК України, яка визначає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора погашаються у встановленій черговості. 
Наголошує, що у період з 02.2019 року по 31.07.2019 року відповідачем здійснено оплату в сумі 1476,09 грн. на погашення заборгованості попередніх періодів, що відображено на першій сторінці розрахунку. 
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.12.2022 року, є дата складення повного судового рішення - 15.12.2022 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку №55, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго» 15.08.2019 року. 
Для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно з розрахунком заборгованості за центральне опалення, за період з 01.09.2018 року по 31.07.2019 року у відповідачів наявна заборгованість в сумі 12380,07 грн. Разом з тим, протягом цього періоду відповідач здійснював часткову оплату за надані послуги з централізованого опалення на суму 2797,25 грн. 
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються Законом України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, яка була чинною у спірний період. 
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про теплопостачання», сфера теплопостачання - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. 
Відповідно до абзацу сьомого статті 6 Закону України «Про природні монополії до суміжних ринків», що регулюються відповідно до цього Закону, належить виробництво теплової енергії (крім випадків, коли вона використовується виключно для внутрішньовиробничих потреб) в обсягах, що перевищують рівень, який встановлюється умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з виробництва теплової енергії (ліцензійними умовами) та постачання теплової енергії.
Постачання теплової енергії складається з: постачання теплової енергії для опалення (централізоване опалення); постачання теплової енергії, яка йде на підігрів води (гаряче водопостачання).
Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, тобто надаються послуги з постачання теплової енергії, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між сторонами у справі взаємних зобов`язань.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Відповідно до п.20 Правил надання послуг із централізованого опалення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Згідно з положеннями частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що між відповідачами та позивачем склалися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити.
Оскільки відповідачем вказані розрахунки не спростовано, а відтак, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказані послуги за період з 01.09.2018 року по 31.07.2019 року в сумі 9582,82 грн. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та відповідає встановленим обставинам справи.
Покликання апелянта на положення ст.534 ЦК України щодо того, як суд на власний розсуд відмінусував суму заборгованості в розмірі 2797,25 грн., тоді як така в розмірі 1321,16 грн. була частково стягнута в межах виконавчого провадження №55354524, як оплата заборгованості, згідно судового наказу №463/2410/17 від 14.06.2017 за період з 01.04.2016 по 31.03.2017, що є відображено у розрахунку доданому до матеріалів позовної заяви, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи таке. 
За змістом ст.534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такі черговості 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу.
При цьому, між позивачем та відповідачами відсутній договір з приводу порядку погашення заборгованості, тому за змістом ст.11 ЦК України у позивача не було правових підстав для одностороннього зарахування отриманих платежів для погашення заборгованості за інший період, ніж це було зазначено у рахунках позивача та квитанціях про сплату за надані послуги споживачем.
Також у розрахунку заборгованості не відображено, які саме примусово стягнуті кошти були зараховані за попередній період. А тому вважати, що відповідачі не вносили оплати за надані послуги з централізованого опалення взагалі в період з 01.09.2018 по 31.07.2019, підстав немає.
Окрім цього, колегія суддів враховує ту обставину, що проведення стягнення розміру попередньої заборгованості, відповідно до виданих судових наказів, провадиться примусово, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», тобто перерахування позивачем сплачених коштів в рахунок попередньої заборгованості матиме подвійний характер.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги подані до апеляційної скарги докази про примусове стягнення з відповідачів коштів на виконання судового наказу №463/2410/17 від 31.07.2017 року. Окрім того, звертає увагу на те, що стягнуті суми в період з 01.09.2018 року по 31.07.2019 року не відображаються у розрахунку, поданому позивачем до позовної заяви. Правильність нарахування суми боргу, у визначений позивачем період, підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_1 , яким підтверджено розмір боргу та факт часткової сплати.
Таким чином, підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, немає, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 15 грудня 2022 року.

Головуючий          С.М. Бойко 

Судді: С.М. Копняк 

                                                                А.В. Ніткевич