П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року                                                                                             м. Київ
 
Справа № 373/1038/22
Провадження: № 22-ц/824/2742/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Вербової І. М., Нежури В. А.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Керекези Я.І., 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,
 
у с т а н о в и в:
 
У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим,  що в період із 03 серпня 2002 року по 23 травня 2017 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання. На зараз син, який проживає із позивачем, навчається на 3 курсі денної форми навчання на географічному факультеті Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Строк закінчення навчання 30 червня 2024 року. Відповідач офіційно працевлаштований, працює спеціалістом в АТ «ПРОКРЕДИТБАНК», не є інвалідом, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання та її потребує. За наведених обставин, просила  суд стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 07 липня 2022 року і до закінчення навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, але не довше, ніж до досягнення сином 23-річного віку.
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07 липня 2022 року і до закінчення навчання в Київському національному університеті ім. Т. Шевченка, але не довше, ніж до досягнення сином 23-річного віку.
В частині стягнення аліментів в розмірі платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, зменшивши такий розмір до 1/10 частини всіх видів його заробітку. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не урахував ті обставини, що син отримує стипендію і перебуває наразі на дистанцій формі навчання; погіршення його стану здоров`я та наявності на його утриманні дружини та малолітньої дитини від іншого шлюбу; наявності у позивачки рухомого та нерухомого майна та отримання нею доходу у розмірі 50 000 грн. 
Ухвалами Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року відкрито провадження у справі,  справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі перебували у зареєстрованому у шлюбі з  03 серпня 2002 року по 23 травня 2017 року (а.с.14,16 ).
Сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
Згідно довідки Бородянської селищної ради Київської області № 01-18-36 від 28 червня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (а.с.20).
Згідно довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 15922 від 27 червня 2022 року (а.с.21) ОСОБА_4 є студентом 2 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 193 Геодезія та землеустрій освітньої програми «Геодезія та землеустрій» географічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Наказ про зарахування № 2399-33 від 05 вересня 2020 року. З 01 липня 2022 року рекомендований до переведення на 3 курс. Строк закінчення навчання - 30 червня 2024 року.
Факт навчання дитини ОСОБА_4 у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка підтверджується і копією договору № 101нпБІФ від 11 вересня 2020 року (а.с.22-23).
05 червня 2021 року відповідач зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 (а.с.33).
Відповідач має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.32).
Згідно довідки № 23 від 21 липня 2022 року (а.с.36) ОСОБА_5 працює на посаді головного бухгалтера Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з 23 лютого 2011 року. З 06 грудня 2021 року по теперішній час ОСОБА_5 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Загальна сума доходу за період з 06 грудня 2021 року по 21 липня 2022 року становить 0 грн 00 коп.
Згідно копії довідки серії АВ № 1071283, виданої 14 липня 2022 року Міжрайонною кардіоофтальмогічною медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи з 14 липня 2022 року (а.с.39).
Крім того, відповідачу було видана індивідуальна програма реабілітації інваліда № 39Н від 14 липня 2022 року (а.с.38).
Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права, 14 квітня 2021 року власності  ОСОБА_4 набув у власність в порядку спадкування частину квартири АДРЕСА_2 .  26 серпня 2021 року ОСОБА_4 в порядку поділу земельної ділянки зареєстрував за собою право власності на  дві земельних ділянки, площами 0, 09 га та 0,0965 га (а.с.51-56).
Також за ОСОБА_1 зареєстрований автомобіль марки «Hyundai Accent», 2012 року випуску, дата державної реєстрації  25 лютого 2012 року (а.с. 57-58).
Задовольняючи позов частково та стягуючи аліменти у розмірі 1/5 частини від всіх видів заробіткувідповідача, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач вдруге зареєстрував шлюб, від якого має малолітню доньку, та є особою з інвалідністю 2 групи, може виконувати трудові обов`язки з певними медичними застереженнями.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина,
що викликані особливими обставинами.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання, до чого зводилися основні доводи апеляційної скарги відповідача.
Такий обов`язок виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18, від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20.
 У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши,
що повнолітній син сторін - ОСОБА_4 продовжує навчатися та, у зв`язку
з цим, потребує матеріальної допомоги, а його батько ОСОБА_1 , будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів.
Однак, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не врахував, що, окрім, неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні відповідача також перебуває його дружина, що підтверджується довідкою з місця її роботи.
Ураховуючи наведене, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків, колегія суддів доходить висновку  про зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з  відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 , з  1/5 частини всіх доходів відповідача до  1/6  частини.
При цьому, слід урахувати, що надання матеріальної допомоги  дитині, яка продовжує навчання, є  обов`язком  обох  батьків.
При визначенні розміру аліментів також мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Зважаючи на те, що заявлені до стягнення аліменти обмовлені лише необхідністю оплати проїзду до навчального закладу, забезпечення студента необхідним учбовим матеріалом, а також життєво необхідними мінімальними потребами, колегія суддів вважає обґрунтованими та достатніми аліменти  на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 ,  у розмірі 1/8частини всіх доходів відповідача.
 Посилання скаржника на те, що син отримує перебуває на дистанційному навчанні є безпідставними, оскільки дистанційне навчання є тимчасовим та не звільняє учасників освітнього процесу від обов'язку виконувати передбачені учбовим планом завдання. 
Більш того, неприйнятними є і посилання відповідача на отримання сином  стипендії, оскільки обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що навчання за рахунок бюджету забезпечує ОСОБА_4 життєво необхідними мінімальними потребами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинамсправи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених підстав, рішення суду першої інстанції в частині  визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з  відповідача на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слід змінити, зменшивши такий розмір з 1/5 до 1/8 частини від всіх доходів відповідача, а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
 
Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з  ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина   ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який продовжує навчання, з 1/5 до 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07 липня 2022 року і до закінчення навчання в Київському національному університеті ім. Т. Шевченка, але не довше, ніж до досягнення сином 23-річного віку.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

 
Головуючий                                                                                                                Т. О. Невідома

Судді                                                                                                                             І. М. Вербова

                                                                                                                                      В. А. Нежура