ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року                                    м.Дніпро                          Справа №  908/3411/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.,
секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2022р. у справі №908/3411/21
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ",  м.Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.08.2022р. (повний текст складено - 23.08.2022р., суддя - Сушко Л.М., м. Запоріжжя) у справі №908/3411/21 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" ліквідовано, провадження у справі закрито. Зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені у встановлений КУзПБ строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Вказана ухвала мотивована тим, що:
- в ході проведення ліквідаційної процедури, ліквідатором відповідно до ст.61 КУзПБ виконані всі необхідні заходи, а саме: проведена інвентаризація майна боржника, направлені запити до відповідних установ з метою виявлення майна підприємства, закриті поточні рахунки банкрута;
- в матеріалах справи міститься звіт за результатами аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності, становища на ринках з метою виявлення наявності або відсутності ознак неплатоспроможності, фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування неплатоспроможності та варіанти шляхів виходу з кризового стану боржника, у якому зроблені, зокрема, наступні висновки: економічних ознак дій з доведення боржника до банкрутства не встановлено; в діяльності боржника не вбачаються ознаки фіктивного банкрутства. В результаті проведеного аналізу встановлено, що на початок останнього звітного періоду, який передував прийняттю одним з кредиторів боржника рішення про звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника, були присутні всі ознаки його понадкритичної неплатоспроможності; розпорядник майна не має яких-небудь підтверджуючих даних відносно надання боржником контрагентам недостовірних відомостей про своє майно в бухгалтерському балансі або в інших документах; які свідчать про його фінансовий або майновий стан, який фактично характеризується ознаками понадкритичної неплатоспроможності;
- згідно з матеріалами справи та документами, що підтверджують проведену ліквідаційну процедуру, майнових активів підприємства-банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання, що підлягають включенню до ліквідаційної маси не виявлено, у зв`язку з чим кредиторська заборгованість залишилась не погашеною;
- протокольним рішенням зборів кредиторів ТОВ "Амбар Експорт БКВ" №2 від 20.06.2022р. за наслідками розгляду ліквідаційного звіту у даній справі, кредиторами (більшістю голосів 413688, з загальної кількості - 652906) прийнято, зокрема, рішення схвалити ліквідаційний звіт у справі про банкрутство ТОВ "Амбар Експорт БКВ" з метою завершення ліквідаційної процедури;
- заперечення АТ "Державний експортно-імпортний банк України" спростовуються вищенаведеними обставинами;
- оскільки за результатами ліквідаційної процедури у банкрута не залишилось майна, за рахунок якого можливе погашення кредиторських вимог, підприємницька діяльність товариства припинена, що відображено у ліквідаційному балансі, місцевий господарський суд дійшов висновку про ліквідацію юридичної особи-банкрута та закриття провадження у справі.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.
Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2022р., справу направити до господарського суду Запорізької області на стадію ліквідаційної процедури.
2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що при її прийнятті судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, не прийнята до уваги неповнота дій ліквідатора, що в результаті призвело до непогашення кредиторських вимог, у тому числі скаржника, включених до реєстру вимог кредиторів у справі, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи;
- місцевий господарський суд дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про необхідність, зокрема, задоволення клопотання про затвердження звіту ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури, затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу та ліквідацію боржника. Такий висновок суду прийнято без ґрунтовного      вивчення обставин справи, без дослідження в ній доказів, зокрема, доводів, наведених скаржником в запереченнях від 03.08.2022р., а також доводів всіх учасників судового процесу, а також без урахування правових висновків Верховного Суду. Суд здійснив лише посилання на доводи ліквідатора, викладені в клопотанні;
- в оскаржуваній ухвалі не зазначено, на підставі дослідження та оцінки яких доказів судом першої інстанції встановлено необхідність задоволення клопотання про затвердження звіту ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури, затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника. Разом з тим, під час судового засідання представник скаржника заперечував проти задоволення клопотання про затвердження звіту ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури, затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника з підстав, наведених у запереченні. Натомість, місцевий господарський суд в порушення норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та на підставі виключно доводів ліквідатора, а також без ґрунтовного вивчення матеріалів справи, дослідження та оцінки зібраних у справі доказів, дійшов необґрунтованого висновку про можливість задоволення клопотання про затвердження звіту ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури, затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника, що не сумісне з основними засадами господарського судочинства, визначеними ст.3 ГПК України;
- суд першої інстанції не розглянув заперечення скаржника та не врахував його при постановленні оскаржуваної ухвали. Викладення в оскаржуваній ухвалі лише доводів та доказів сторони, на користь якої вона прийнята, є порушення вимог ч.3 ст.2, ст.7 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом;
- однобічний підхід при постановленні ухвали (без об`єктивного всебічного розгляду) є несумісним з принципом рівності сторін та свідчить про порушення судом першої інстанції норм ст.129 Конституції України, ст.7 та ч.1 ст.86 ГПК України;
- місцевий господарський суд під час задоволення клопотання ліквідатора щодо затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу не лише вправі, а й повинен був з`ясувати всі обставини справи та надати належну оцінку доказам у справі, які входять до предмета доказування та мають значення для її розгляду в т.ч. і розглянути всі долучені сторонами процесуальні документи та надати їм правову оцінку;
- однією з підстав затвердження судом звіту та ліквідаційного балансу є посилання на рішення комітету кредиторів від 20.06.2022р., відповідно до якого за наслідками розгляду ліквідаційного звіту кредиторами (більшістю голосів) прийнято, зокрема, рішення схвалити ліквідаційний звіт у справі, ліквідатору направити до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс боржника з метою завершення ліквідаційної процедури. Разом з тим, відповідно до приписів ч.6 ст.48 КУзПБ під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Кодексу. Приписами ст.48 КУзПБ не встановлено та не визначено, що до компетенції комітету кредиторів, належить прийняття рішення щодо схвалення/затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Зазначеними повноваженнями законодавець наділив виключно суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Вказане кореспондується з нормами ст.65 КУзПБ, якою визначено, що господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки кредиторів постановляє ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Протокольні рішення на комітеті кредиторів прийняті 20.06.2022р. з порушенням норм ст.48 КУзПБ та з перевищенням повноважень, які делеговані комітету кредиторів у справі про банкрутство боржника, а також не є волевиявленням всіх кредиторів у справі в розумінні Кодексу, а є виключна позиція в тому числі кредитора - ПП "Бізон Тех 2006" з переважною більшістю голосів та який є основним боржником по зобов`язанням. Зміст відповідного рішення колегіального органу банкрута, яке оформлено протоколом №2-к від 20.06.2022р., має оцінюватись судом під час прийняття ним судових актів. При цьому, суд має враховувати зміст зазначених рішень лише у разі відповідності їх приписам чинного законодавства України;
- скаржник як член комітету кредиторів під час засідання комітету кредиторів висловив позицію щодо необхідності відкладення розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу у справі, в тому числі з метою вивчення та проведення його аналізу тощо;
- про необхідність дотримання принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі неодноразово звертав увагу Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду під час касаційного перегляду судових рішень (постанови від 08.05.2018р. у справі №90/5948/16, від 02.07.2019р., від 02.07.2019р. у справі №5011-46/1733-2012, від 12.09.2019р. у справі №914/3812/15, від 28.11.2019р. у справі №18/1971/12, від 27.02.2020р. справі № 910/21227/16, від 25.06.2020р. у справі №44/484-6, від 27.10.2020р. у справі №28/29-6-43/212-2012 та у багатьох інших);
- зазначаючи про принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, Верховний Суд, зокрема, в постанові від 02.09.2021р. у справі №910/3438/13, звернув увагу на критерій обґрунтованості сумнівів щодо повноти дій ліквідатора, з урахуванням чого на кредитора або іншу особу, яка оспорює дотримання цього принципу покладений обов`язок обґрунтувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси;
- ліквідатор у звіті, в силу покладених на нього Кодексом завдань у ліквідаційній процедурі, має довести, що його дії мали саме мету пошуку і виявлення майна банкрута (постанова Верховного Суду від 31.10.2018р. №903/975/14);
- арбітражний керуючий повинен аналізувати документи та фактичні обставини у справі про банкрутство, самостійно визначає наявність підстав для подання заяви (позову) про визнання недійсними правочинів боржника та спроможність такої заяви чинити вплив на наповнення ліквідаційної маси, відновлення порушених прав кредиторів і погашення їх вимог. Наведене є свідченням, що подання заяв про визнання недійсними правочинів боржника, у разі встановлення арбітражним керуючим наявності фраудаторних правочинів боржника, вчинених у підозрілий період, це обов`язок арбітражного керуючого, який спрямований на виявлення та повернення майна боржника у справі про банкрутство;
- суд першої інстанції не перевірив чи здійснив ліквідатор при реалізації своїх прав та обов`язків всіх належних дій, передбачених Кодексом щодо розшуку, виявлення та повернення майнових активів банкрута з метою включення їх до ліквідаційної маси;
- затверджуючи звіт ліквідатора, місцевий господарський суд виходив з того, що ліквідатором вжито всіх встановлених Кодексом заходів по здійсненню та завершенню ліквідаційної процедури. Натомість, ліквідатором взагалі: не здійснено аналізу договорів та правочинів боржника протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство; не проведено аналізу інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках, аналізу договорів (правочинів) та інших майнових дій боржника, які укладались боржником; не здійснено наповнення ліквідаційної маси та взагалі не здійснено погашення вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу; не проведено дій для визначення підстав покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на винних осіб у зв`язку із доведенням до банкрутсва. Наведені обставини невиконання ліквідатором своїх обов`язків є підставою для відмови господарським судом у затвердженні звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, що узгоджується з положеннями ч.4 ст.65 КУзПБ;
- Верховний Суд неодноразово (зокрема, постанова від 07.10.2021р. у справі №914/3812/15) звертав увагу на те, що невід`ємним критерієм дотримання принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі є з`ясування усіх необхідних обставин для вирішення питання покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника через доведення його до банкрутства;
- у постанові від 22.04.2021р. у справі №915/1624/16 Верховний Суд вказав, що за відсутності у диспозиції ч.2 ст.61 КУзПБ конкретизації обставин (дій/бездіяльності винних осіб), що підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, при вирішенні цього питання мають братися до уваги також положення ч.1 ст.215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема: вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; прийняття суб`єктами відповідальності рішення при виведенні активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій на користь інших юридичних осіб чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо;
- детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство дозволить ліквідатору виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи (постанови Верховного Суду від 30.10.2019р. у справі №906/904/16, від 02.09.2020р. у справі №923/1494/15, від 24.02.2021р. у справі №902/1129/15(902/579/20);
- відсутність з`ясування обставини можливості покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у разі недостатності майна боржника не є здійсненням ліквідатором всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, а це має враховуватися місцевим господарським судом при затвердженні ліквідаційного звіту та ліквідаційного балансу (постанова Верховного Суду від 12.09.2019р. у справі №914/3812/15);
- в оскаржуваній ухвалі судом зазначено, що в результаті проведеного аналізу встановлено, що на початок останнього звітного періоду, який передував прийняттю одним з кредиторів боржника рішення про звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника, були присутні всі ознаки його понадкритичної неплатоспроможності. В свою чергу справу про банкрутство ТОВ "Амбар Експорт БКВ" було порушено лише 11.01.2022р. за заявою ініціюючого кредитора - ТОВ "Куликівське хлібоприймальне підприємство", а проведеним аналізом фінансово-господарського стану виявлено ознаки погіршення показників забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами, оборотними активами та повну відсутність (від`ємне значення) чистих активів на підприємстві, збитковість його господарської діяльності, що характеризує неплатоспроможність товариства як надкритичну, не звернення керівника боржника до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Амбар Експорт БКВ";
- відповідно до даних фінансової звітності боржника за 2018р.-2020р. та 9 місяців 2021р., яку начебто досліджував арбітражний керуючий, в балансі підприємства відбувались зміни, які мали б викликати запитання арбітражного керуючого та вимагають додаткового вивчення. Наведений арбітражним керуючим аналіз фінансово-економічних показників відображає стан підприємства безпосередньо на момент його аналізу. Однак, такий аналіз жодним чином не відкриває причини, за якими підприємство могло опинитися у відповідному становищі та не відображає чи була проведена арбітражним керуючим робота щодо дослідження діяльності підприємства та дій/бездіяльності посадових осіб та бенефіціарних власників юридичної особи, наприклад, в тому числі, але не виключно: станом на 31.12.2020р. на балансі підприємства обліковувалось товарів (рядок 1104 балансу) на 222,455 млн. грн., що відповідало значенням попередніх періодів. Однак, вже на 30.09.2021р. залишок товарів складав лише 0,101 млн. грн. Тобто, за 9 місяців на балансі торгівельного підприємства, яким є боржник, залишилось тільки 0,045% товарів від його звичайної діяльності. Такі зміни, спричинені відповідними діями могли мати суттєвий вплив на фінансовий стан підприємства та його спроможність продовжувати здійснювати операційну діяльність; чистий дохід від реалізації продукції (рядок 2000 звіту про фінансові результати) за 9 місяців 2021р. склав 457,487 млн. грн., при тому що за аналогічний період попереднього року він складав 1133,971 млн. грн., тобто зменшився на 60%. Підстави такого зменшення не наведені. Матеріали справи свідчать, що ліквідатором не було проведено детального аналізу фінансово-економічних показників банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника;
- судом першої інстанції взагалі в судовому засіданні не досліджувались додатки до звіту ліквідатора та не надавалась оцінка здійснення ліквідатором при реалізації своїх прав та обов`язків всіх належних дій, передбачених Кодексом щодо розшуку, виявленню та поверненню майнових активів банкрута з метою включення їх до ліквідаційної маси;
- обмежившись відтворенням відповідних висновків ліквідатора, місцевий господарський суд не надав мотивованої оцінки їх обґрунтованості за результатами дослідження у цьому аспекті повноти здійснення ліквідатором аналізу фінансового становища банкрута, підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство та сукупності правочинів, інших юридичних дій, здійснених під впливом його засновників (учасників), керівника або інших осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника;
- скаржник як кредитор у даній справі вважає, що господарським судом звіт ліквідатора за результатами ліквідаційної процедури (яка проведена всього за 18 днів) та ліквідаційний баланс затверджено передчасно, зважаючи на неповноту дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі ТОВ "Амбар Експорт БКВ".
16.01.2023р. через систему "Електронний суд" надійшли письмові додаткові пояснення скаржника, в яких останній просить врахувати додаткові пояснення щодо неправильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та задовольнити повністю вимоги апеляційної скарги. Скаржник додатково посилається на те, що ліквідатором не було проведено детального аналізу фінансово-економічних показників банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника: не здійснено аналізу договорів та правочинів боржника протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство; не проведено аналіз інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках, аналізу договорів (правочинів) та інших майнових дій боржника, які укладались боржником; не здійснено наповнення ліквідаційної маси та не здійснено погашення вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу; не проведено дій для визначення підстав покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на винних осіб у зв`язку із доведенням до банкрутства тощо.
2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.
17.01.2023р. через систему "Електронний суд" надійшов відзив арбітражного керуючого Клименка О.Ю. на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2022р. у даній справі. Посилається на те, що під час судового засідання 16.08.2022р. судом досліджувались докази, заслуховувалась позиція сторін. Зокрема, заслуховувалась позиція скаржника щодо притягнення до субсидіарної відповідальності керівника боржника та пояснення ліквідатора щодо проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, що знаходиться в матеріалах справи, і недоцільності застосування субсидіарної відповідальності керівника. При цьому, зазначена міра притягнення до субсидіарної відповідальності керівника боржника є правом, а не обов`язком і має ґрунтуватись саме на результатах аналізу фінансових показників, а не на бажанні одного чи кількох кредиторів. Суд першої інстанції надав оцінку позиції кредитора, зазначивши в оскаржуваній ухвалі: "Заперечення АТ "Державний експортно-імпортний банк України" спростовуються викладеними вище обставинами". Суд першої інстанції об`єктивно оцінив наявні в матеріалах справи докази, підстави для задоволення клопотання ліквідатора та надав належну оцінку запереченням кредитора і прийняв ухвалу без порушення норм процесуального права. Твердження скаржника про те, що схвалення звіту ліквідатора було лише позицією ПП "Бізон Тех 2006" не відповідають дійсності, оскільки "за" схвалення звіту ліквідатора та звернення до господарського суду із клопотанням про його затвердження проголосували три із чотирьох членів комітету кредиторів, тобто усі окрім скаржника. Таким чином, рішення про схвалення звіту ліквідатора було прийнято з дотриманням вимог діючого законодавства України. На підставі отриманої від боржника інформації та документів ліквідатором була проведена робота щодо перевірки договорів на предмет відповідності ринку товарів та послуг щодо кон`юнктури (ціни, обсягу продажу, якості, конкретності), а також щодо перевірки вірогідності умов виконання договорів від боржника. Результати проведеної роботи відображені у Звіті за результатами аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності, становища на ринках з метою виявлення наявності або відсутності ознак неплатоспроможності, фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування неплатоспроможності та варіанти шляхів виходу з кризового стану ТОВ "Амбар Експорт БКВ", який погоджено зборами кредиторів боржника, що підтверджується протоколом зборів кредиторів боржника №1 від 24.05.2022р. Ліквідатором боржника на підставі отриманих документів було проведено аналіз договорів та правочинів боржника, за результатами якого не було виявлено підстав для визнання їх недійсними відповідно до ст.42 КУзПБ. На виконання вимог ст.12 КУзПБ ліквідатором під час процедури розпорядження майном боржника було проведено аналіз фінансово-господарського стану боржника, інвестиційної та іншої діяльності боржника, а також становища боржника на ринках. Суд першої інстанції досліджував наданий ліквідатором звіт при винесенні постанови про припинення процедури розпорядження майном та визнав його достатнім для прийняття постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. На підставі отриманих відповідей органів реєстрації, наявних даних та документів, ліквідатором встановлено відсутність у боржника рухомого чи нерухомого майна, а також будь-яких інших активів, про що ліквідатор неодноразово інформував кредиторів і суд. У зв`язку із відсутністю ліквідних активів заходи щодо їх реалізації з метою наповнення ліквідаційної маси та погашення вимог кредиторів не проводились. На виконання вимог КУзПБ ліквідатором під час процедури розпорядження майном досліджувалось питання щодо доведення боржника до банкрутства, фіктивного банкрутства боржника та приховування неплатоспроможності боржника. За результатами дослідження питань економічних ознак дій з доведення боржника до банкрутства не встановлено, ознак фіктивного банкрутства в діяльності боржника не виявлено, а також не встановлено яких-небудь даних відносно надання боржником контрагентам недостовірних відомостей про своє майно в бухгалтерському балансі або в інших документах, які свідчать про його фінансовий або майновий стан. Враховуючи відсутність факту доведення боржника до банкрутства, посилання скаржника на необхідність покладення субсидіарної відповідальності на відповідальних осіб боржника є необґрунтованим. Скаржником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора.
09.02.2023р. через систему "Електронний суд" надійшло клопотання скаржника про залишення без розгляду відзиву арбітражного керуючого Клименка О.Ю. (ліквідатора ТОВ "Амбар Експорт БКВ"), яке мотивовано тим, що 01.02.2023р. в судовому засіданні представнику скаржника стало відомо, що ліквідатором 17.01.2023р. на адресу апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" направлено відзив на апеляційну скаргу. Відзив арбітражного керуючого згідно з ухвалою апеляційного господарського суду мав бути поданий у строк до 16.01.2023р. Крім цього, відзив на апеляційну скаргу на адресу АТ "Державний експортно-імпортний банк України" не направлявся.
Представник скаржника в судовому засіданні 20.02.2023р. підтримав своє клопотання про неврахування відзиву на апеляційну скаргу арбітражного керуючого Клименка О.Ю., оскільки відзив подано з порушенням строку та до відзиву не додано докази його надіслання іншим учасникам провадження у справі.
Розглянувши клопотання скаржника про залишення без розгляду відзиву ліквідатора на апеляційну скаргу, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2022р. встановлено учасникам провадження у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 16.01.2023р.
Відповідно до ч.5 ст.165 ГПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
Згідно із п.2 ч.6 ст.165, ч.4 ст.263 ГПК України до відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Частиною 3 ст.263 ГПК України встановлено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки до відзиву арбітражного керуючого на апеляційну скаргу в порушення вимог п.2 ч.6 ст.165, ч.4 ст.263 ГПК України не додано доказів надсилання останнього іншим учасникам справи, то він не береться до уваги апеляційним господарським судом.
Інші учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не направили відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.
3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2022р. (головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.) відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 01.02.2023р.
11.01.2023р. через систему "Електронний суд" надійшло клопотання представника скаржника про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення якої заявник просив доручити Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя, або Господарському суду Запорізької області, або Запорізькому апеляційному суду.
За розпорядженням керівника апарату суду від 11.01.2023р. у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Білецької Л.М. (для вирішення питання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції тощо та подальшого розгляду справи) проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.01.2023р. вказаним складом суду прийнято апеляційну скаргу до свого провадження, задоволено клопотання скаржника про участь в судовому засіданні 01.02.2023р. в режимі відеоконференції з Господарським судом Запорізької області.
У судовому засіданні 01.02.2023р. прийняв участь представник скаржника в режимі відеоконференції із Господарським судом Запорізької області. Арбітражний керуючий Клименко О.Ю. був запрошений судом, проте не зміг підключитися та взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Представник скаржника в судовому засіданні 01.02.2023р. надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги.
01.02.2023р. в судовому засіданні оголошено перерву до 20.02.2023р. Враховуючи наявність раніше задоволеного клопотання скаржника про участь у справі в режимі відеоконференції та дані Інтернет-порталу "Бронювання систем відеоконференцзв`язку" апеляційний господарський суд призначив судове засідання в режимі відеоконференції із Господарським судом Запорізької області для участі представника скаржника та в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для арбітражного керуючого Клименка О.Ю. з використанням власних технічних засобів.
Судове засідання 20.02.2023р. відбулось за участю представника скаржника в режимі відеоконференції із Господарським судом Запорізької області. Арбітражний керуючий Клименко О.Ю. був запрошений судом, проте не зміг підключитися та взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
Інші учасники провадження у справі в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Суд констатує, що оскільки явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших повноважних представників учасників судового процесу.
В судовому засіданні 20.02.2023р. представник скаржника надав додаткові пояснення по апеляційній скарзі, після чого апеляційним господарським судом досліджено докази у справі і оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.01.2022р. відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ". Визнані грошові вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликівське хлібоприймальне підприємство" до боржника на суму 76700,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 14191870,10 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Клименка О.Ю., якого зобов`язано вчинити певні дії. Попереднє засідання суду призначено на 10.03.2022р.
12.01.2022р. за №68047 у встановленому законодавством порядку оприлюднено повідомлення про відкриття справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ".
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.05.2022р. визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликівське хлібоприймальне підприємство" на суму 4962,00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 33250456,44 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів; Головного управління ДПС у Запорізькій області на суму 4962,00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 37326077,00 грн. - 3 черга задоволення вимог кредиторів; Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 4962,00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 239118411,18 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 96624,30 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів. Встановлено дату проведення перших загальних зборів кредиторів та засідання комітету кредиторів - 24.05.2022р. Встановлено дату підсумкового засідання суду - 02.06.2022р.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 02.06.2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Клименка О.Ю.
Протокольним рішенням зборів кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" від 20.06.2022р. за наслідками розгляду ліквідаційного звіту прийнято, зокрема, рішення схвалити ліквідаційний звіт у справі у даній справі, ліквідатору направити до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс з метою завершення ліквідаційної процедури.
21.06.2022р. до Господарського суду Запорізької області від ліквідатора надійшов звіт та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ".
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.06.2022р. звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 05.07.2022р.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.07.2022р. розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника відкладено на 16.08.2022р.
04.08.2022р. до Господарського суду Запорізької області від Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" надійшли заперечення на звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника, у яких кредитор зазначив, що звіт ліквідатора за результатами ліквідаційної процедури та ліквідаційний баланс подано до суду передчасно та вони не підлягають затвердженню Господарським судом Запорізької області, зважаючи на неповноту дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, які полягають, зокрема, у: не здійсненні аналізу договорів та правочинів боржника протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство; не проведенні аналізу інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках, аналізу договорів (правочинів) та інших майнових дій боржника, які укладались боржником; не здійсненні наповнення ліквідаційної маси та не здійснення погашення вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу; не проведенні дій для визначення підстав покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на винних осіб у зв`язку із доведенням до банкрутства тощо.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.08.2022р. визнані грошові вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на суму 4962,00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 1543934,35 грн. - 2 черга задоволення вимог кредиторів.
16.08.2022р. місцевий господарський суд, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, постановив оскаржувану ухвалу.
3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.
Предметом апеляційного розгляду у цій справі є правомірність затвердження судом першої інстанції ліквідаційного звіту та балансу ТОВ "Амабр Експорт БКВ", з огляду на заперечення АТ "Державний експортно-імпортний банк України", які обґрунтовані тим, що звіт ліквідатора за результатами ліквідаційної процедури (яка проведена всього за 18 днів) та ліквідаційний баланс подано до  суду передчасно та вони не підлягають затвердженню господарським судом зважаючи на неповноту дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, які полягають, зокрема, у: не здійсненні аналізу договорів та правочинів боржника протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство; не проведенні аналізу інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках, аналізу договорів (правочинів) та інших майнових дій боржника, які укладались боржником; не здійсненні наповнення ліквідаційної маси та не здійснення погашення вимог кредиторів у відповідності до приписів КУзПБ; не проведенні дій для визначення підстав покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на винних осіб у зв`язку із доведенням до банкрутство тощо.
Щодо оцінки судом першої інстанції повноти дій ліквідатора з аналізу фінансово-господарського стану боржника, розшуку, виявлення та повернення майна банкрута та формування ліквідаційної маси апеляційний господарський суд враховує наступне.
Банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури (ст.1 КУзПБ).
Ліквідаційна процедура, як стадія провадження у справі про банкрутство, є однією із найбільш ймовірних та прогнозованих процедур, які застосовуються до неплатоспроможного боржника та є механізмом виведення з ринку нерентабельних та неперспективних підприємств.
Ліквідація банкрута є однією із судових процедур, які застосовуються щодо боржника (ст.6 КУзПБ). За своєю суттю ліквідація є припиненням існування суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного банкрутом. Порядок проведення цієї процедури врегульований у розділі IV КУзПБ.
Згідно із ст.ст. 61, 62, 63, 64 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, формує ліквідаційну масу з усіх видів майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлених в ході ліквідаційної процедури, зокрема, має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, а стягнені, за результатом проведеної роботи, суми включаються до складу ліквідаційної процедури і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
КУзПБ передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).
На необхідності дотримання зазначеного принципу неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постановах від 08.05.2018р. у справі №904/5948/16, від 02.07.2019р. у справі №5011-46/1733-2012, від 12.09.2019р. у справі №914/3812/15, від 28.11.2019р. у справі №18/1971/12, від 27.02.2020р. у справі №910/21227/16, від 25.06.2020р. у справі №44/484-б, від 27.10.2020р. у справі №28/29-б-43/212-2012, від 02.09.2021р. у справі №910/3438/13, від 07.10.2021р. у справі №914/3812/15.
Завданням ліквідатора у ліквідаційній процедурі є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Таким чином, під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Крім того, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані і логічні дії, а також запити до відповідних органів, з урахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому, кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси (постанови Верховного Суду від 31.10.2018р. у справі №903/975/14, від 18.10.2022р. у справі №903/393/21, від 19.10.2022р. у справі №927/50/20).
Разом з тим, суд першої інстанції наведеного повною мірою не врахував, фактично обмежившись у оскаржуваному судовому рішенні посиланням на твердження ліквідатора щодо не виявлення ним активів боржника, достатніх для задоволення всіх вимог кредиторів, при цьому не надав цим висновкам мотивованої оцінки, зокрема в аспекті повноти вжитих ліквідатором заходів щодо пошуку, виявлення майнових активів банкрута, повернення майна боржника, що знаходиться у третіх осіб, стягнення на користь боржника дебіторської заборгованості, а також стягнення заборгованості з осіб, які несуть субсидіарну чи солідарну відповідальність з боржником.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, посилаючись на те, що в ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором відповідно до ст.61 КУзПБ виконані всі необхідні заходи, а саме: проведена інвентаризація майна боржника, направлені запити до відповідних установ з метою виявлення майна боржника, закриті поточні рахунки боржника, суд першої інстанції не надав належної оцінки повноті цих відомостей та вжитих заходів з виявлення майна боржника.
Матеріали справи свідчать, що боржником не було надано до господарського суду докази, витребувані ухвалою суду від 10.12.2021р., зокрема, правовстановлюючі документи, які посвідчують правовий статус юридичної особи із зазначенням засновників підприємства, довідку про загальну суму заборгованості перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі працівникам, довідку про майно, баланс підприємства на останню звітну дату.
Відповідно до ст.12 КУзПБ на арбітражного керуючого, серед іншого, покладено обов`язок проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.
Із звіту за результатом аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності ТОВ "Амбар Експорт БКВ" вбачається, що для підготовки висновку були надані форма №1 "Баланс" за період з 31.12.2018р. по 30.09.2021р., форма №2 "Звіт про фінансові результати" за період з 31.12.2018р. по 30.09.2021р., відкриті дані з сайтів перевірки.
Разом із тим матеріали справи не містять відомостей про витребування арбітражним керуючим та надання керівником інших доказів, необхідних для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності.
За таких обставин, окрім запитів до відповідних установ за місцем реєстрації банкрута обов`язковим, але не єдиним достатнім засобом пошуку майнових активів боржника, є сукупний аналіз даних бухгалтерського обліку, договірної бази у поєднанні з відомостями єдиних електронних баз даних з обліку майна, майнових прав та правочинів, зареєстрованих/вчинених на всій території країни. Також арбітражний керуючий має проаналізувати докази, що містять заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника.
З урахуванням наведеного, згода місцевого господарського суду з висновком ліквідатора про відсутність активів боржника для задоволення вимог кредиторів мала б ґрунтуватися не лише на зазначенні направлення ліквідатором запитів, надісланих для виявлення майна боржника та даних окремих державних реєстрів, але й на оцінці повноти проведеного ліквідатором аналізу відомостей з офіційних джерел у сукупності із іншими заходами з виявлення активів боржника та належного аналізу його господарської діяльності, чого зі змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається.
Так, згідно наданих кредитором Приватним підприємством "Бізон Тех 2006" доказів в період з січня по червень 2021 року ним перераховано боржнику за договором від 11.01.2021р. в якості попередньої оплати 341990174,83 грн., тоді як боржником було поставлено товар на загальну суму лише 12964026,78 грн.
При цьому, згідно із звітом за результатами аналізу фінансово-господарського стану, загальна сума активів боржника на 30.09.2021р. складала 304457000,00 грн., з яких грошові кошти 220000 грн., а також існувала поточна дебіторська заборгованість на суму 297914000 грн.
Зазначені обставини підлягали врахуванню ліквідатором при з`ясуванні активів боржника.
Зокрема, ним обов`язково мали бути вжиті заходи для стягнення дебіторської заборгованості на користь боржника.
Як наслідок, суд першої інстанції не надав належної оцінки достовірності змісту ліквідаційного балансу боржника.
Разом з тим, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд приймає ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі. Таким чином, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, у якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи.
Апеляційний господарський суд звертає увагу, що звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, як підсумкові документи, що подаються ліквідатором господарському суду в зв`язку з закінченням ліквідаційної процедури, не можуть бути затверджені господарським судом за відсутності доказів аналізу ліквідатором первісної бухгалтерської документації боржника, а також, за відсутності аналізу судом дій ліквідатора щодо виявлення майна банкрута, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, а також, його дій щодо пошуку нерухомого, рухомого майна банкрута і дебіторської заборгованості (постанови Верховного Суду від 29.03.2018р. у справі №Б-39/134-10, від 26.07.2018р. у справі №904/9631/15, від 27.10.2020р. у справі №28/29-б-43/212-2012, від 29.11.2022р. у справі №902/839/16).
Функції ліквідатора зі здійснення інвентаризації, виявлення майна банкрута і аналізу фінансово-господарського стану боржника є взаємопов`язаними та базовими для забезпечення ефективності ліквідаційної процедури, адже належне їх виконання є запорукою досягнення її основної мети - якнайповнішого задоволення вимог кредиторів, як за рахунок продажу активів банкрута, так і шляхом притягнення до солідарної та субсидіарної відповідальності керівника, засновників (учасників, акціонерів) боржника.
З урахуванням наведеного, перш ніж погодитися з висновками ліквідатора за результатами ліквідаційної процедури господарський суд має перевірити повноту та обґрунтованість здійсненого арбітражним керуючим аналізу фінансового-господарського стану боржника, серед іншого, на предмет наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності та інших незаконних дій у разі банкрутства.
Незалежно від того, чи подано арбітражним керуючим суду аналіз фінансово-господарського стану боржника у формі окремого документа чи складової звіту за результатами ліквідаційної процедури, такий аналіз, серед іншого, має включати дослідження правочинів (у т. ч. господарських договорів), вчинених боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, на предмет їх впливу на фінансовий стан боржника, доцільності та реальності таких правочинів, вчинення їх на шкоду кредиторам з метою уникнення відповідальності за зобов`язаннями боржника.
У п. 1 Порядку проведення аналізу фінансово-господарського стану суб`єктів господарювання щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.09.2020р. №3105/5, визначено, що арбітражний керуючий проводить такий аналіз згідно з Методичними рекомендаціями щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006р. №14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010р. №1361) (надалі - Методичні рекомендації від 19.01.2006р. №14).
За змістом цих рекомендацій під час оцінки фінансово-господарського стану підприємств, виявлення ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, серед іншого, обов`язковому аналізу підлягають фінансово-господарські договори боржника, укладені за попередні три календарні роки, у тому числі ті, виконання яких призвело до збільшення кредиторської заборгованості, на предмет доцільності їх укладення, умов і наслідків їх виконання/невиконання для боржника.
Матеріали справи свідчать, що 11.03.2021р., 26.04.2021р., 29.07.2021р., тобто за кілька місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Амбар Експорт БКВ", цим товариством було укладено договори про внесення змін до Договору поруки №18-13ZP011 від 27.07.2018р. згідно з якими боржник погодився з усіма змінами, що внесені до кредитних договорів, укладених ПП "Бізон Тех 2006" та АТ "Укрексімбанк".
При цьому слід також звернути увагу, що зобов`язання перед кредитором АТ "Укрексімбанк" та частина зобов`язань перед кредитором ПП "Бізон Тех 2006" виникла у боржника саме за договорами поруки, укладенням яких забезпечено виконання зобов`язань інших осіб.
Наразі вже сформована усталена судова практика щодо оспорення правочину, вчиненого боржником з метою завдання шкоди кредиторам (фраудаторного правочину).
У правовідносинах банкрутства такий інститут врегульовано спеціальними нормами ст.42 КУзПБ. Не виключається також визнання недійсним договору, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №369/11268/16-ц).
За змістом приписів статей 12, 42, 61 КУзПБ з`ясування ознак фраудаторності правочинів боржника та їх оспорення у судовому порядку, за наявності підстав, зокрема для наповнення ліквідаційної маси банкрута, є обов`язком арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора боржника).
Верховний Суд сформулював чіткий правовий висновок про те, що боржник, який відчужує активи (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора (постанови Верховного Суду від 15.07.2021р. у справі №927/531/18, від 29.09.2021р. у справі №456/604/17, від 24.11.2021р. у справі №905/2030/19 (905/2445/19), від 19.07.2022р. у справі №904/6251/20 (904/316/21).
Дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.
Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (постанови Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі №922/3796/16, від 04.08.2020р. у справі №04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020р. у справі №904/4262/17, від 22.04.2021р. у справі №908/794/19 (905/1646/17), від 02.06.2021р. у справі №904/7905/16).
Разом з тим, суд першої інстанції наведеного не врахував, оскільки оскаржуване судове рішення не містить мотивованої оцінки дій/бездіяльності ліквідатора щодо здійснення відповідного ґрунтовного аналізу правочинів боржника.
Такий аналіз має містити, серед іншого, з`ясування економічної доцільності правочинів, обґрунтованості ціни відчуження/придбання активів, реальності операцій (отримання коштів) та їх цільового використання, наслідків таких правочинів (у т. ч. їх вигідність) для боржника.
Результати аналізу можуть бути підставою для оспорення фраудаторних правочинів боржника та стягнення заборгованості з осіб, на яких відповідно до закону або договору може бути покладено субсидіарну чи солідарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, приховування банкрутства (постанова Верховного Суду від 08.12.2022р. у справі №904/4387/19).
З урахуванням наведеного, звіт ліквідатора за результатами ліквідаційної процедури та/або доданий до звіту аналіз фінансово-господарського стану суб`єктів господарювання щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства має містити не тільки твердження про відсутність таких ознак, але й змістовне обґрунтування висновків та повноти проведеного аналізу за критеріями, визначеними у Методичних рекомендаціях від 19.01.2006р. №14.
Водночас, подані ліквідатором на затвердження господарському суду підсумкові документи за результатами ліквідаційної процедури ТОВ "Амбар Експорт БКВ" не містять належним чином обґрунтованих висновків стосовно наявності/відсутності підстав для оспорення правочинів боржника через їх фраудаторність чи/та щодо ознак доведення боржника до банкрутства, приховування банкрутства.
На переконання апеляційного господарського суду, зазначені висновки мають бути оцінені також в контексті дослідження правочинів боржника, укладених протягом підозрілого періоду.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає передчасними та необґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність активів боржника для задоволення вимог кредиторів та про повноту дій ліквідатора ТОВ "Амбар Експорт БКВ" у ліквідаційній процедурі, зокрема щодо ефективного аналізу фінансового стану боржника, правочинів боржника на предмет їх вчинення на шкоду кредиторам та формування ліквідаційної маси задля забезпечення найповнішого задоволення вимог кредиторів.
Невід`ємним критерієм дотримання принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі є з`ясування усіх необхідних обставин для вирішення питання покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства (постанова Верховного Суду від 07.10.2021р. у справі №914/3812/15).
Загальні умови для притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство визначені ЦК України, ГК України, КУзПБ.
Відповідно до ч.1 ст.61 КУзПБ з дня свого призначення ліквідатор має право, зокрема, заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.
У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом (ч.2 ст.61 КУзПБ).
Можливістю подання в межах справи про банкрутство заяви до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, наділений виключно ліквідатор банкрута, на якого покладено виявлення ознак доведення до банкрутства юридичної особи - боржника.
Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.
Ліквідатор за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає таку заяву (про покладення субсидіарної відповідальності) не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута (постанови Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі №922/2391/16, від 02.09.2020р. у справі №923/1494/15, 24.02.2021р. у справі №902/1129/15(902/579/20), від 23.06.2022р. у справі №904/3551/20).
Першочерговою метою застосування механізму субсидіарної відповідальності є створення для кредиторів у межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав, законних інтересів та задоволення вимог, що відповідає загальній меті процедур банкрутства та кореспондується з обов`язком здійснення ліквідатором всієї повноти передбачених законом повноважень і заходів спрямованих на досягнення цієї мети у ліквідаційній процедурі.
Неповнота з`ясування ліквідатором обставин, з якими пов`язана можливість покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на третіх осіб, свідчить про нездійснення ліквідатором всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів для задоволення вимог кредиторів (постанова Верховного Суду від 23.06.2022р. у справі №904/3551/20).
Поданий на затвердження звіт ліквідатора з додатками має включати обґрунтовані висновки щодо наявності/відсутності підстав покладення на відповідних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства, підтвердженні як аналізом фінансового становища банкрута, так і безпосереднім дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство та сукупності правочинів, інших юридичних дій, здійснених під впливом винних осіб, а також їх бездіяльності, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.
Під час затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу висновки ліквідатора щодо відсутності підстав покладення субсидіарної відповідальності на пов`язаних з боржником осіб підлягають перевірці господарським судом на предмет їх правомірності, повноти та обґрунтованості, із наведенням відповідної мотивованої оцінки в ухвалі суду за результатами розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.
В аналізі фінансово-господарської діяльності боржника розпорядником майна боржника зазначено лише, що економічних ознак дій з доведення ТОВ "Амбар Експорт БКВ" не встановлено, в діяльності боржника не вбачаються ознаки фіктивного банкрутства. В результаті проведеного аналізу встановлено, що на початок останнього звітного періоду, який передував прийняттю одним з кредиторів боржника рішення про звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника, були присутні всі ознаки його понадкритичної неплатоспроможності. Розпорядник майна не має будь-яких підтверджуючих даних відносно надання боржником контрагентам недостовірних відомостей про своє майно в бухгалтерському балансі або в документах, які свідчать про його фінансовий стан, який фактично характеризується ознаками понадкритичної неплатоспроможності.
Звіт ліквідатора ТОВ "Амбар Експорт БКВ" за результатами ліквідаційної процедури не містить обґрунтованих висновків щодо відсутності підстав для покладення субсидіарної відповідальності на третіх осіб та й власне - самого аналізу з виявлення ознак приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, проведеного у відповідності до Методичних рекомендацій від 19.01.2006р. №14.
Мотивувальна частина оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду не містить аналізу обставин, які б свідчили про наявність або відсутність у звіті ліквідатора висновків щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.
Матеріали справи також не містять установчих документів банкрута, наказів про  призначення керівництва, передачі майна тощо. Ліквідатор до господарського суду із клопотанням про витребування відповідних документів від керівника та засновника боржника не звертався, хоча в силу приписів ст.ст.12, 61 КУзПБ арбітражний керуючий наділений відповідним правом.
За наведеного, апеляційний господарський суд констатує, що ліквідатором не вжито достатніх заходів для з`ясування питання наявності/відсутності фактичних підстав для притягнення керівника, засновників (учасників) боржника до субсидіарної відповідальності.
До того ж колегія суддів зауважує, що звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності, не є безумовним доказом доведення боржника до банкрутства, а його наявність (або його недоліки) чи відсутність не є визначальним критерієм притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, оскільки встановлення підстав для її покладення належить до дискреційних повноважень суду, які здійснюються судом за результатами сукупної оцінки всіх наявних у справі доказів, в тому числі й цього звіту, який є лише одним із засобів доказування (постанови Верховного Суду від 22.04.2021р. у справі №915/1624/16, 23.06.2022р. у справі №904/3551/20, від 03.11.2022р. у справі №908/2694/20).
Суд першої інстанції не з`ясував, чи містять: аналіз фінансово-господарської діяльності та звіт ліквідатора висновки про відсутність підстав для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівника чи засновників обґрунтовані дослідженням обставин щодо підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство; аналіз правочинів, що завдали збитків боржнику чи призвели до збільшення кредиторської заборгованості, а також дій суб`єктів відповідальності щодо вчинення таких правочинів та захисту майнових інтересів боржника. Також, місцевим господарським судом не перевірено дійсного відображення у первинних документах та на балансі боржника руху коштів, майна тощо.
Таким чином, місцевий господарський суд не перевірив як того вимагає виконання функцій судового контролю у справах про банкрутство, чи здійснив ліквідатор боржника детальне та повне дослідження підстав та причин виникнення кризової ситуації, що призвела до банкрутства, а також не надав оцінки повноті та обґрунтованості такого дослідження.
Крім того, апеляційний господарський суд враховує, що ліквідаційна процедура у даній справі до моменту подання до господарського суду звіту ліквідатора тривала протягом кількох днів, що безумовно не надало ліквідатору можливості належним чином забезпечити виконання заходів передбачених КУзПБ.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.90 КУзПБ суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо затверджено звіт ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За змістом ст.65 КУзПБ звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення всіх необхідних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд постановляє ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.
КУзПБ передбачена певна сукупність дій, які має вчинити ліквідатор в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури.
Матеріали справи свідчать, що 20.06.2022р. відбулись збори кредиторів банкрута, на яких прийнято рішення про схвалення звіту ліквідатора та зобов`язання ліквідатора направити до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс з метою завершення ліквідаційної процедури. При цьому, кредитор - АТ "Державний експортно-імпортний банк України" проти схвалення звіту ліквідатора заперечував.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду заперечуючи звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника з підстав неналежного виконання ліквідатором боржника своїх обов`язків у ліквідаційній процедурі та неповноти здійснених ним заходів у цій процедурі, з урахуванням положень ч. 6 ст. 61 КУзПБ, ст.ст. 13, 74 ГПК України, кредитор або інша особа має довести, що ці порушення з боку ліквідатора мали місце та призвели до недотримання порядку здійснення ліквідаційної процедури, і тим самим вплинули на формування ліквідаційної маси і на задоволення вимог кредиторів, відтак - на результати ліквідаційної процедури боржника, а подальше провадження у справі про банкрутство в контексті збільшення судових витрат у справі та застосування додаткових інструментів задля задоволення вимог кредиторів є виправданим.
Матеріали справи свідчать, що до суду першої інстанції від АТ "Державний експортно-імпортний банк України" надійшли заперечення щодо затвердження звіту ліквідатора, в якому кредитор просив відмовити в затвердженні звіту ліквідатора, зобов`язати ліквідатора провести заходи, спрямовані на пошук, виявлення майна з метою наповнення ліквідаційної маси боржника та вжиття заходів щодо покладення на відповідних осіб субсидіарної та солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника; аналіз договорів (правочинів) та інших майнових дій боржника, які укладались боржником в підозрілий період.
Суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні лише зазначив, що заперечення АТ "Державний експортно-імпортний банк України" спростовуються матеріалами справи.
Разом з тим, місцевим господарським судом оцінка заперечень АТ "Державний експортно-імпортний банк України" щодо затвердження звіту ліквідатора не надавалась та ці заперечення залишились поза увагою суду.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, ліквідацію боржника із наступними процесуальними наслідками, закриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Амбар Експорт БКВ", оскільки він не ґрунтується на належному виконанні вимог ст.ст.79, 86, 236 ГПК України щодо оцінки наявних у справі доказів, всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, через неврахування судом усталеної правової позиції Верховного Суду щодо застосування принципів безсумнівності повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі та судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства.
З мотивів, наведених у п.3.3 даної постанови, апеляційний господарський суд погоджується із обґрунтованими доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях.
3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відповідності до приписів ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно із ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Однак, оскаржувана ухвала суду першої інстанції повною мірою таким вимогам не відповідає, оскільки не містить належно мотивованої оцінки всіх обставин справи, з якими КУзПБ пов`язує можливість затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та закриття провадження у справі про банкрутство.
Виходячи із меж перегляду справи в апеляційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний господарський суд з підстав, викладених в п. 3.3. даної постанови, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали на підставі п.6 ч.1 ст.275 ГПК України та направлення справи на розгляд до суду першої інстанції.
3.5. Розподіл судових витрат.
Частиною 14 ст.129 ГПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки в цьому випадку справа направляється на розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат апеляційним господарським судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2022р. у справі №908/3411/21 - скасувати.
Справу №908/3411/21 передати на розгляд до Господарського суду Запорізької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 27.02.2023р.

Головуючий суддя                                                  І.О. Вечірко

Суддя                                                            Т.А. Верхогляд

Суддя                                                            Ю.Б. Парусніков