ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року	Львів	Справа № 380/8512/22 пров. № А/857/14983/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 29 вересня 2022 року (суддя Крутько О.В., ухвалене в м. Львові ) у справі № 380/8512/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та просив: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 виходячи із 82 % від грошового забезпечення визначеного ІНФОРМАЦІЯ_1 в довідці від № С/5339 від 15.09.2021, без обмеження її максимального розміру, в тому числі і індексації пенсії, з врахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 29 вересня 2022 року позов задоволено. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке в апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №380/21189/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій задоволено. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №380/21189/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019. Зазначає, що загальний розмір пенсії (з надбавками та підвищенням) становить 19714,57 грн. З урахуванням обмеження максимальним розміром пенсії, розмір пенсійної виплати з 01.06.2022 становив -19340,00 грн. також зазначає, що розмір пенсії ОСОБА_1 перевищив максимальний розмір з 01.04.2019, тобто, внаслідок проведення перерахунку пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №380/21189/21. Відтак вважає, що оскільки, таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої ст. 2 Закону-3668, то до регулювання спірних правовідносин слід застосувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі Закон № 2262-ХІІ). Пенсія призначена у розмірі 82% грошового забезпечення. Ці обставини встановлені в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №380/542/21 між тими ж сторонами.
З матеріалів справи встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача від 27.05.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області скерувало ОСОБА_1 відповідь №6763-6936/Д-52/8-1300/22 від 02.06.2022, у якій повідомило, зокрема, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 року у справі №380/20189/21 управлінням виконано. Здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 відповідно до довідки від 15.09.2021 №С/5339 у розмірі 70% сум грошового забезпечення. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 не зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, виходячи із розрахунку 82 % сум грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром. Крім того, вказує, що положення статті 2 Закону України – 3668 не визнавались Конституційним судом України не конституційним. Отже, підстави для проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 виходячи із розрахунку 82% сум грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром відсутні.
В подальшому відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №380/20189/21 та довідки від 15.09.2021 № С/5339 виходячи з розміру 70% грошового забезпечення (вислуга років 29), та підсумок пенсії (з надбавками) становить 19714,57 грн., а з урахуванням максимального розміру пенсії 19340,00 грн. 
ОСОБА_1 вважає дії відповідача щодо зниження проценту відповідних сум грошового забезпечення для обчислення пенсії за вислугу років з 82% на 70% та обмеження максимального розміру пенсії під час перерахунку пенсії протиправними та такими, що порушують його конституційні права, відтак звернувся в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 2 статті 13 Закону України № 2262-ХІІ (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що  загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до вказаної статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VІІ, який набув чинності 01.04.2014 внесено зміни до ст. 13 Закону, за якими максимальний розмір пенсії, яка призначається за вислугу років, обчислений відповідно до вказаної статті, не повинен перевищувати 70% сум грошового забезпечення.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що внесені  Законом України № 1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону України № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, а процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Відтак, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Як вже було зазначено, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі № 380/20189/21 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.09.2021 №С/5339 виходячи з 70% розміру грошового забезпечення.
Згідно висновків які викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону № 2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що при здійсненні перерахунку пенсії з 01.04.19, відповідач не мав правових підстав для зменшення з 82 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення розміру пенсії позивача, оскільки     Законом № 2262-XII не передбачено права територіального органу Пенсійного фонду при здійсненні перерахунку раніше (тобто, до набрання чинності змін до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII, внесених Законом № 1166-VII) призначених пенсій застосовувати максимальний розмір пенсії у відсотковому значенні (70 процентів) за чинною редакцією Закону № 2262-ХІІ.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, Законом України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01.10.2011 внесені зміни у статтю 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (підпункт 8 пункту 6 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №3668-VI), зокрема, частину п`яту цієї статті викладено в такій редакції: “Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність”; пунктом 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №3668-VI визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом,     не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
В подальшому з 01.01.2016 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 24.12.2015 №911-VIII  (далі  Закон №911-VIII), відповідно до якого внесені зміни у частину п`яту статті 43 шляхом доповнення реченням такого змісту: “Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень”. Пунктом 2 розділу II “Прикінцеві положення” цього закону визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Слід зазначити, що в подальшому в статтю 43 Закону №2262-XII Законом України №1080-VIII від 12.04.2016 вносилися зміни (статтю 43 після частини третьої доповнено двома новими частинами), відповідно до яких наведена вище частина п`ята статті 43 Закону №2262-XII з 06.05.2016 (з дати набрання чинності Закону №1080-VIII) стала частиною сьомою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частин статті, що регламентувала обчислення пенсій особам із числа військовослужбовців.
Як вірно зазначив суд першої інстанції Конституційний Суд України 20.12.2016 за результатами розгляду справи №1-38/2016 прийняв рішення № 7-рп/2016 яким визнав таким, що не відповідає     Конституції України     (є неконституційним), положення     Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 9 квітня 1992 року     №2262-XII     зі змінами, а саме: частини сьомої     статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; положення частини сьомої     статті Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 №1774-VІII  (далі - №1774-VІII), який набрав чинності з 01.01.2017, внесені зміни у частину сьому     статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”     слова і цифри “у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року” замінено словами і цифрами “по 31 грудня 2017 року”.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що внесені Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” № 1774 від 06 грудня 2016 р. до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Покликання відповідача на те, що положення    ст.2 Закону України № 3668-VI    не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають     Конституції України     (крім втрати чинності ст.2 в частині поширення її дії на     Закон України “Про судоустрій і статус суддів” від 07 липня 2010 року № 2453-VI, як такої, що є неконституційною, на підставі     Рішення Конституційного Суду № 3-рп/2013 від 03.06.2013), судом першої інстанції вірно спростовані, оскільки ці положення не можуть бути застосовані для обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром (в тому числі стосовно позивача по даній справі), оскільки відповідно до    ст. 1-1 Закону України № 2262-XII     законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим     Законом, базується на     Конституції України     і складається з цього    Закону,    Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”     та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим     Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього     Закону     та    Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Закон України № 2262-XII     є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно обмежило максимальним розміром пенсію за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 01.04.2019.
Враховуючи викладене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про підставність позовних вимог до задоволення.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 29 вересня 2022 року у справі № 380/8512/22 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга