УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/5940/22 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т.М. 
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/5940/22 за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 8 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М., 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 6 березня 2021 року звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про наявність на території м. Бердичева Житомирської області вільних земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Виконавчий комітет Бердичівської міської ради не надав йому відповідь на вказаний запит, у зв`язку з чим він звернувся з метою захисту своїх прав до суду.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Бердичівської міської ради щодо ненадання публічної інформації за його запитом від 6 березня 2021 року.
Зобов`язано виконавчий комітет Бердичівської міської ради розглянути вказаний запит у відповідності до вимог законодавства.
ОСОБА_1 стверджує, що такими неправомірними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, адже він переніс негативні переживання, гіпертонічні кризи, нервозність, тривалий час перебував у стані постійної психоемоційної напруги, докладав неабияких зусиль для виконання повсякденних обов`язків, був дратівливим та побоювався про майбутній стан свого здоров`я. Йому доводилося додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані.
Також зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені його звичайні життєві стосунки. Моральні страждання підсилювалися ще й тим, що він є учасником бойових дій.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з виконавчого комітету Бердичівської міської ради на свою користь 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 8 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Зокрема, зазначає, що йому притаманні особливо емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому порушення відповідачем вимог законодавства при розгляді його запиту призвело до вкрай негативних наслідків для нього, спричинило психологічний дискомфорт, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання.
При вирішенні спору суд не врахував практику ЄСПЛ, який у свої рішеннях неодноразово наголошував на презумпції моральної шкоди й констатував, що порушення принципу належного врядування кваліфікується як таке, що спричинило моральну шкоду. 
В судовому засіданні представник відповідача не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
       Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 6 березня 2021 року звернувся до виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області із запитом, в якому просив надати інформацію щодо наявності на території м. Бердичева вільних земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
       Листом від 16 березня 2021 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність вільних земельних ділянок, яким присвоєно кадастрові номери, розташованих на території м. Бердичева й призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
       Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
       Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області щодо ненадання публічної інформації за запитом позивача від 6 березня 2021 року.
       Зобов`язано виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області розглянути запит ОСОБА_1 від 6 березня 2021 року з дотриманням вимог Закону України « Про доступ до публічної інформації».
       При цьому, суд зазначив, що зі змісту листа від 16 березня 2020 року відсутнє посилання на те, що цим листом виконавчий комітет надає відповідь ОСОБА_1 на його запит від 6 березня 2021 року. Окрім того, направлення листа у відповідь на запит особи простою кореспонденцією не підтверджено жодним доказом. 
       Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 правовою підставою своїх вимог, зокрема, зазначив статті 23, 1167,1173 та 1174 ЦК України.
       Так, відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
       Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
       Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
        Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
       Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
       Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
       Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди.
       Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
       У ст.1173 ЦК України закріплене правило про те, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
       Частинами 3,5 та 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
       Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
       Врахувавши ту обставину, що позивачем не надано доказів заподіяння відповідачем моральних страждань або втрат немайнового характеру, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Зазначений висновок грунтується на оцінці встановлених ним обставин справи та наданих сторонами доказів, яка здійснена судом з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам лише факт ухвалення рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачеві моральної шкоди та не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди.
       Вказаним рішенням Житомирський окружний адміністративний суд, визнавши протиправними дії відповідача при розгляді запиту ОСОБА_1 , зобов`язав виконавчий комітет Бердичівської міської ради розглянути цей запит у відповідності до вимог законодавства. 
Отже, цим судовим рішенням були відновлені порушені права позивача на розгляд його запиту. Будь-яких інших обставин, зокрема, щодо заподіяння шкоди позивачу, причинного зв`язку між такою шкодою та бездіяльністю відповідача не встановлено.
Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_1 , суд констатував факт порушення відповідачем вимог законодавства при розгляді заяви позивача. При цьому, враховуючи характер спірних правовідносин, вина заподіювача шкоди презюмується. Разом з тим, вказаних обставин недостатньо для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач зобов`язаний довести настання негативних наслідків у вигляді такої шкоди, її розмір та причинний зв`язок.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Таким чином, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2022 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: