УХВАЛА
27 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 642/420/18
провадження №51-263 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 
на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2019 року 
та ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року,
встановив: 
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2019 року 
 ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 153 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років. 
Харківський апеляційний суд своєю ухвалою від 20 листопада 2020 року вказаний вирок суду першої інстанції залишив без змін.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 березня 2020 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовлено 
у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, оскільки у цих касаційних скаргах 
не було наведено переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність оскаржуваних судових рішень та вмотивованість їх висновків з питань істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, і таких даних 
не вбачалося зі змісту судових рішень. 
У касаційній скарзі засуджений висуває вимогу про перегляд у касаційному порядку вказаних судових рішень щодо нього. Одночасно подає клопотання 
про поновлення строку касаційного оскарження цих рішень. 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а право 
на касаційне оскарження - лише у визначених законом випадках. 
Оскаржувані судові рішення вже були предметом розгляду в суді касаційної інстанції, а главою 32 КПК не передбачено можливості здійснення повторного касаційного розгляду. 
Підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку касаційного оскарження судових рішень не вбачається, оскільки засуджений у межах визначеного законом строку вже використав своє право на таке оскарження. 
Враховуючи викладене у поновленні строку на касаційне оскарження судових рішень засудженому ОСОБА_4 слід відмовити.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, 
не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції 
за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429, 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити засудженому  ОСОБА_4 у поновленні строку касаційного оскарження вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2019 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, акасаційну скаргу разом із додатками повернути останньому.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                 ОСОБА_3