ПОСТАНОВА 
Іменем України

31 березня 2023 року                                                         м. Кропивницький

справа № 401/2211/22
провадження № 22-ц/4809/568/23 

        Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л., 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі – Приватне акціонерне товариство «Кий Авіа», Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»,
розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2023 року у складі судді Гармаш Т. І. і

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Кий Авіа» (ПрАТ «Кий Авіа») та просив:
-стягнути на свою користь 6 451 грн, інфляційні витрати та 3 % річних від простроченої суми;
-відшкодувати в порядку ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» моральну шкоду в розмірі матеріальної шкоди.
       Позовна заява мотивована тим, що 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 придбав у відповідача авіаквиток № 5662407281086 за маршрутом Київ-Баку-Київ, рейc авіакомпанії Міжнародні авіалінії України за 6 451 грн.
       30.06.2022 позивач дізнався про скасування зазначеного рейсу та звернувся до ПрАТ «Кий Авіа» із заявою про повернення грошових коштів за авіаквиток та надав свої реквізити.
       Відповідач листом № 2-1-341 від 16 серпня 2022 року оповістив ОСОБА_1 про неможливість повернути вказані кошти через відсутність авторизації та грошових коштів, а тому позивач звернувся до суду з позовом.
Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2022 року залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі – МАУ).
Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2023 року клопотання представника МАУ задоволено.
Передано матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ «Кий Авіа» та МАУ про стягнення боргу до Шевченківського районного суду міста Києва для розгляду за підсудністю.
Ухвала суду мотивована тим, що предметом позову у цій справі є відшкодування збитків, які заподіяні у зв`язку з наданням відповідачем неякісних послуг, що виникають з договорів перевезення пасажирів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, керуючись ч. 4 ст. 30 ЦПК України, вважав за необхідне передати справу суду, до територіальної юрисдикції якого вона належить за місцезнаходженням відповідача.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2023 року та ухвалити нову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції виявив необ`єктивний та необґрунтований підхід до вирішення справи, адже позивач як споживач на підставі ст. 28 ЦПК України має право звернутися до суду за місцем свого проживання.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті 9 частини першої статті 353 цього Кодексу, а саме ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.
При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.
Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.
Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Територіальна юрисдикція (підсудність) визначається правилами статей 26-32 ЦПК, зокрема, правилами загальної, альтернативної та виключної підсудності.
За загальним правилом (стаття 27 ЦПК) підсудність визначається місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.
Відповідно до положень частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до правил альтернативної підсудності згідно положень частини п`ятої статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Відповідно до положень частини шістнадцятої статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що право вибору позивачем суду (альтернативна підсудність) поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність. 
Статтею 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність справ.
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 30 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно частини четвертої статті 30 ЦПК України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.
Тлумачення частин п`ятої та шістнадцятої статті 28, частини четвертої статті 30 ЦПК України свідчить, що правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності.
Крім цього, згідно змісту п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, якою судом касаційної інстанції роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Положеннями ч. 2 ст. 910 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею, відповідно, квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).
Згідно норми ст. 98 Повітряного кодексу України квиток є документом, який засвідчує договір повітряного перевезення пасажирів.
Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з позовом до ПрАТ «Кий Авіа» та МАУ про стягнення боргу, ОСОБА_1 посилався на те, що він придбав квиток на авіаперельот, проте, рейс було скасовано, а тому вважав, що кошти підлягають поверненню (а. с. 1-2).
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ПрАТ «Кий Авіа» є 79.12 Діяльність туристичних операторів.
Крім того, місцезнаходженням ПрАТ «Кий Авіа» є Україна, 01054, Київська область, місто Київ, вулиця Дмитрівська, будинок 1, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.
Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2022 року залучено до участі у справі МАУ (а. с. 49).
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності МАУ є 51.10 Пасажирський авіаційний транспорт.
Крім того, місцезнаходженням МАУ є Україна, 02121, Київська область, місто Київ, шосе Харківське, будинок 201-203, що також територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.
З аналізу викладеного вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли з договору перевезення пассажира, звернення ОСОБА_1 з позовом відбулося внаслідок неналежного виконання договору перевезення.
Оскільки предметом позову у цій справі є відшкодування вартості авіаквитків у зв`язку з неналежним виконанням договору перевезення пасажирів, позов має пред`являтися за місцезнаходженням перевізника - за правилами виключної підсудності.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначив, що справа підсудна Шевченківському районному суду міста Києва, та обґрунтовано не прийняв доводи позивача про визначення підсудності справи на підставі частини п`ятої статті 28 ЦПК України, так як правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про те, що виходячи з предмету позову, він підлягає розгляду судом за правилами виключної підсудності, як наслідок, обґрунтовано передав справу на розгляд Шевченківському районному суду м. Києва за місцем знаходження відповідачів з дотриманням норм процесуального законодавства.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції виявив необ`єктивний та необґрунтований підхід до вирішення справи, адже позивач як споживач на підставі ст. 28 ЦПК України має право звернутися до суду за місцем свого проживання, не заслуговують на увагу суду, так як, з урахуванням предмету спору, який виник між сторонами, правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності, а тому право вибору суду за позовом, що виник з приводу перевезення пасажирів, позивач не має.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2023 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя                          С. І. Мурашко 

Судді          С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко