ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" березня 2023 р.           Справа№ 910/1542/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Шапрана  В.В. 
                                 
за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.
учасники справи:
від позивача: Верещагіна А.О. 
від відповідача: Онищенко О.А., Прокопів Н.М.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"       
на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 (повний текст складено 20.12.2022)
у справі №910/1542/22 (суддя Васильченко Т.В.)
за позовом      Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до      Державного підприємства "Гарантований покупець"
про    стягнення 71772363,01 грн
УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 71772363,01 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі №910/1542/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами    факту заподіяння йому на момент винесення рішення суду прямих збитків (матеріальних витрат) в сумі 71772363,01 грн внаслідок не можливості включення податку на додану вартість до податкового кредиту.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"  подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі №910/1542/22 і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, апелянт просив суд поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказує на те, що відповідач неналежним чином оформив податкову накладну №669 від 31.12.2019 по здійсненим господарським операціям за договором №0414-09051/52/01 від 26.06.2019 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення суму понесених ним збитків у розмірі 71 772 363,01 грн неотриманого податкового кредиту на суму ПДВ.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з огляду на її необґрунтованість. Зокрема відповідач стверджує, що ним дотримано вимоги  Податкового кодексу України  щодо своєчасності складання та реєстрації стосовно позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №669 від 31.12.2019 року на суму 430634178,05 грн, у тому числі ПДВ у сумі 71772363,01 грн.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 клопотання Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі №910/1542/22 задоволено, поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі №910/1542/22, відкрито апеляційне провадження у справі №910/1542/22 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"    на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі №910/1542/22, розгляд справи призначено на 08.03.2023. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.   
Судом установлено, що 26.06.2019 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство    «Національна енергетична компанія «Укренерго» (замовник) та Державним підприємством «Гарантований покупець» (постачальник) укладено договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0414-09051/52/01, за умовами пункту 1.1 якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.
31.12.2019 постачальником послуг - Державним підприємством «Гарантований покупець» на суму оплати за договором у розмірі 430634178,05 грн складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну №669 від 31.12.2019, відповідно до якої сума податку на додану вартість становить 71772363,01 грн.
За результатами обробки податкової накладної №669 від 31.12.2019 контролюючим органом 15.01.2020 сформовано електронну квитанцію про реєстрацію вказаної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за № 9330387352.
У свою чергу, позивач зазначає, що оскільки сума у розмірі 430634178,05 грн з ПДВ є сумою перевищення вартості поставлених послуг протягом місяця та є попередньою оплатою (авансом), відповідач повинен був скласти податкову накладну на вказану суму у загальному порядку замість зведеної податкової накладної.
29.11.2021 позивач звернувся до відповідача з листом №01/54678 з вимогою виправити помилку у податковій накладній № 669 від 31.12.20219 шляхом реєстрації нової податкової накладної, на таку ж суму та тією ж датою, що і попередня з відсутнім значенням у полі «Зведена податкова накладна», у зв`язку з неможливістю ДП «НЕК «Укренерго» відшкодувати суму сплаченого податку на додану вартість шляхом віднесення суми за податковою накладною, виписаною з помилкою, до складу податкового кредиту.
Проте, відповідачем допущена у податковій накладній №669 від 31.12.2019 помилка виправлена не була.
При цьому,    21.12.2020 позивачем було подано до контролюючого органу заяву про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної за звітний період 2020 року стосовно подання відповідачем податкової накладної №669 від 31.12.2019 з порушенням порядку складання податкових накладних згідно з абзацом 2 пункту  201.4 статті 201 Податкового кодексу України.
Апелянт стверджує, що унаслідок бездіяльності відповідача він був позбавлений права віднести суму у розмірі 71772363,01 грн до складу податкового кредиту, а тому  звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків у розмірі 71772363,01 грн, що складає суму ПДВ.
Відповідно до частини 1  статті 174 Господарського кодексу України  господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частина 1  статті 626 Цивільного кодексу України  передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Судом установлено, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, а відповідно до частини 1  статті 265 Господарського кодексу України  за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною 6  статті 265 Господарського кодексу України  та частиною 2  статті 712 Цивільного кодексу України  до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  про договір купівлі-продажу.
Так, відповідно до  статті 655 Цивільного кодексу України  одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до пункту  14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України, який підлягає застосуванню в редакції чинній на дату складення податкової накладної, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з  розділом V цього Кодексу.
За змістом абзацу 2 пункту  198.1 статті 198 Податкового кодексу України  до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно з приписами пункту  198.6 статті 198 Податкового кодексу України  не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом  201.11 статті 201  цього  Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього  Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Умовами абзацу 1 пункту  201.1 статті 201 Податкового кодексу України  визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (абзац 1 пункту  201.7 статті 201 Податкового кодексу України).
За приписами пункту  201.10 статті 201 Податкового кодексу України  при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Відтак, за загальним правилом, приписи пункту  201.10 статті 201 Податкового кодексу України  не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних; при цьому покупець зазначених товарів/послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17.
З системного аналізу вище викладеного, убачається, що згідно з пунктом  201.10 статті 201 Податкового кодексу України  на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.
Так, в силу приписів статей  15,  16 Цивільного кодексу України  кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 22 Цивільного кодексу України  визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом  статті 224 Господарського кодексу України  учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно зі  статтею 225 Господарського кодексу України  до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Отже, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність не настає.
Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення.
Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.
Таким чином, при пред`явленні вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. У свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.
На думку апелянта, відповідач не належним чином виконав свій обов`язок щодо складання та реєстрації електронної податкової накладної по факту отримання ним суми перевищення вартості поставлених протягом місяця послуг у розмірі 430634178,05 грн, оскільки зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних зведена податкова накладна №669 від 31.12.2019 на указану суму, складена відповідачем з порушенням передбаченого нормами  Податкового кодексу України  порядку заповнення і внаслідок бездіяльності відповідача щодо виправлення допущеної ним помилки у зведеній податковій накладній, позивач позбавлений можливості отримати податковий кредит на відповідну суму податку на додану вартість у розмірі 71772363,01 грн.
Згідно з пунктом  187.1 статті 187 Податкового кодексу України  датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Як вже було зазначено судом, за приписами пунктів  201.7,  201.10 статті 201 Податкового кодексу України  податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс), при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з пунктом  198.2 статті 198 Податкового кодексу України  датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Приписами  статті 201 Податкового кодексу України  врегульовані відносини, пов`язані з оформленням податкової накладної. У цій нормі містяться обов`язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; установлено права й обов`язки учасників податкових відносини, пов`язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов`язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.
Згідно з пунктами  200.1,  200.2  та 200.4 статті  200 Податкового кодексу України  сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, установленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього  Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту  200-1.3 статті 200-1 цього  Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту  200-1.3 статті 200-1  цього  Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
При цьому, згідно з абзацами пункту  201.10 статті 201 Податкового кодексу України  реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням встановлених граничних строків. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
31.12.2019 Державне підприємство «Гарантований покупець» складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних Зведену податкову накладну №669 на суму    430634178,05    грн,    з якої загальна сума податку на додану вартість становить 71772363,01 грн, проте, як зазначає позивач, вказана податкова накладна з кодом ознаки « 4» у полі «Зведена податкова накладна» складена постачальником з допущенням помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, оскільки така накладна на суму сплачених покупцем протягом місяця коштів, яка перевищила вартість поставлених такому покупцю протягом місяця товарів/послуг, має подаватися у загальному порядку та без відповідного коду ознаки у полі «Зведена податкова накладна».
Відповідно до пункту  201.4 статті 201 Податкового кодексу України  платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця.
Відповідно до пункту  201.10 статті 201 Податкового кодексу України  при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Отже, на виконання вимог приписів пунктів  201.4  та 201.10 статті  201 Податкового кодексу України, відповідачем в установленому законом порядку складено та подано на реєстрацію зведену податкову накладну за результатом отримання від позивача коштів у сумі 430634178,05 грн з ПДВ на суму сплачених позивачем протягом місяця коштів, та яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією від 15.01.2020 про реєстрацію податкової накладної №669 від 31.12.2019 у Єдиному реєстрі податкових накладних, що спростовує доводи позивача про бездіяльність відповідача.
Разом з цим, позивачем 21.12.2020 було подано до контролюючого органу Заяву про допущення продавцем товарів /послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної за звітний період 2020 року стосовно подання відповідачем податкової накладної №669 від 31.12.2019 на суму 358861815,04 грн без ПДВ, сума податку 71772363,01 грн з порушенням порядку складання податкових накладних згідно з абзацом 2 пункту  201.4 статті 201 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту  201.10 статті 201 Податкового кодексу України  у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом  201.1 статті 201  цього  Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця.
Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом  78.1.9 пункту 78.1 статті 78  цього  Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.
Колегія суддів відзначає, що апелянтом  не було надано суду рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками    проведення документальної перевірки     відповідача щодо порушення ним порядку складання зведеної податкової накладної №669 від 21.12.2019, як і будь-яких інших належних доказів, які б свідчили про те, що вказана зведена податкова накладна не може бути підставою для віднесення покупцем сум ПДВ, зазначених у ній, до податкового кредиту.
Перелік обов`язкових реквізитів, які зазначаються в окремих рядках у податковій накладній, визначено у пункті  201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а саме:    а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з  УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з             Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з  УКТ ЗЕД  або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Отже, з огляду на положення пункту  201.1 статті 201 Податкового кодексу України, поле з відміткою «Зведена податкова накладна» відноситься до необов`язкових реквізитів податкової накладної та є суто формальною, оскільки не впливає на зміст та правомірність відображення господарських операцій в цілому та не може впливати на право покупця на відображення податкового кредиту з ПДВ на підставі такої податкової накладної, зареєстрованої в реєстрі; жодних рішень компетентних органів, які б встановили факт порушення відповідачем вимог податкового законодавства суду не надано.
Так, відповідно до пункту 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015, у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті  192  розділу  V Податкового кодексу України  постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.
Пунктом 22 вказаного Порядку передбачено, що у разі допущення помилки в реквізитах заголовної частини податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка не заважає ідентифікувати здійснену операцію, постачальник (продавець) на дату виявлення такої помилки складає розрахунок коригування до податкової накладної, у якому всі правильно заповнені реквізити податкової накладної повторюються, а реквізит, у якому допущено помилку, заповнюється без помилок.
Проте, чинною формою розрахунку коригування не передбачено виправлення відмітки у рядку «Зведена податкова накладна», тож у платників податків відсутня технічна можливість здійснити таке коригування з метою виправлення допущених помилок при заповненні заголовної табличної частини податкової накладної, яка свідчить лише про окремий характер здійснюваних операцій та не передбачає за собою зміни компенсації за надані послуги та зміни майнових прав сторін.
Отже, ДП «Гарантований покупець» фактично позбавлено права на виправлення вказаної відмітки в графі «Зведена податкова накладна» в податковій накладній №669 від 31.12.2019, у зв`язку із відсутністю технічних можливостей для проведення такого коригування.
Водночас приписами  Податкового кодексу України  не обмежуються максимальні строки для реєстрації платником податку податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з приписами пункту  198.6 статті 198 Податкового кодексу України  не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом  201.11 статті 201  цього  Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього  Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Аналіз наведеної норми свідчить, що за покупцем - одержувачем товарів/послуг право включити до податкового кредиту суму податку на додану вартість, зазначену в податковій накладній, зареєстрованій, зокрема, із запізненням у Єдиному реєстрі податкових накладних, зберігається протягом 1095 календарних днів із дати складання податкової накладної/розрахунку коригування.
З матеріалів справи убачається, що строк у 1095 календарних днів, передбачений вищевказаною нормою для можливості включення суми у відповідному розмірі до податкового кредиту в інші періоди, не є вичерпаним, що свідчить про передчасність доводів позивача про втрату ним права на податковий кредит.
Під час розгляду справи, позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним реальних збитків в розмірі суми, яку останній не може зарахувати до податкового кредиту за ПДВ, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання з реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, а сам факт подання заяви про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні реквізитів податкової накладної та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування не є таким доказом, так як не свідчить про безумовну втрату позивачем права на включення податку на додану вартість до податкового кредиту.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що  позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами    факту заподіяння йому прямих збитків в сумі 71772363,01 грн унаслідок не можливості включення податку на додану вартість до податкового кредиту.
При цьому, ураховуючи обрану конструкцію правового захисту порушених прав позивача убачається, що об`єкт судового дослідження зводиться до з`ясування дотримання відповідачем вимог податкового законодавства щодо належного оформлення спірної податкової накладної, яка своєчасно була подана та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить квитанція від 15.01.2020 №9330387352, та наявності чи відсутності у позивача у зв`язку з цим можливості відшкодувати податковий кредит. Відтак, об`єкт дослідження не знаходиться в площині цивільно-правових відносин, а перевірка даних обставин відноситься до компетенції ДФС (постанова Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №918/216/17). Рішень компетентних органів, які б встановили факт порушення відповідачем вимог податкового законодавства суду не надано.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.
Щодо посилання апелянта на індивідуальну податкову консультацію, надану Державною податковою службою України, колегія суддів відзначає, що за приписами податкового законодавства вона має індивідуальний характер, може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію і є лише роз`ясненням контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства. 
Щодо посилання апелянта  на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.12.2018 у справі №908/76/18 та від 10.01.2022 у справі №910/3338/21, судова колегія відзначає, що оскільки  правовідносини у справі, на які посилається позивач, та у даній справі не є подібними, різняться за змістом спірних правовідносин, що визначається відмінними обставинами, а саме встановлення наявності вини у діях відповідача, що підтверджується відсутністю самого факту виконання відповідачем обов`язку, установленого податковим законодавством, щодо реєстрації податкових накладних та прийняттям контролюючим органом відповідного рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, яке в судовому порядку не оскаржувалось, а відтак і наявності причинно-наслідкового зв`язку. У спірних правовідносинах таких обставин судом установлено не було. 
При цьому  судом установлено, що відповідач у встановлений строк склав та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну №669 від 31.12.2019, за результатами обробки якої контролюючим органом 15.01.2020 сформовано електронну квитанцію про реєстрацію вказаної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за №9330387352 і належних доказів встановлення компетентними органами факту порушення відповідачем вимог податкового законодавства, що має своїм наслідком безумовну втрату позивачем віднесення сум ПДВ до податкового кредиту суду не надано.
За таких обставин, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок місцевого господарського  суду про відмову у задоволенні позовних вимог.
  Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва 14.12.2022 у справі №910/1542/22, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі №910/1542/22  відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі №910/1542/22 залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду м. Києва від 14.12.2022 у справі №910/1542/22 залишити без змін.
Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі №910/1542/22.          
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"       
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.   
Повний текст постанови складено та підписано 21.03.2023.

Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                В.В. Шапран