Справа № 161/9490/22  Провадження №33/802/105/23 	Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р.М. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Борсук П. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року                                                                 місто Луцьк
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лавренчука Олександра Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 копійок.
Останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.07.2022 року о 02.40 год. в м. Луцьку на пр. Соборності, 37, керував автомобілем «BMW 318d», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, огляд на стан сп`яніння проводився у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, адвокат Лавренчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає оскаржуване судове рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що не базується на всебічному і повному дослідженні доказів та матеріалів справи, прийняте з допущенням істотних порушень процесуального закону.
Основним доводом апелянта щодо необхідності скасування оскаржуваного рішення є порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 , оскільки розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, апелянт зауважує, що ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про дату, час розгляду справи, адже обізнаність останнього в частині складання протоколу щодо нього не є достатньою підставою для явки до суду.
Також, захисник не погоджується з висновком суду щодо затягування з боку сторони захисту розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Апелянт зазначає, що, будучи захисником Гусака В.І., прибув до суду 18.11.2022 року у визначений для засідання час, однак судове засідання не відбулося у зв`язку з вимкненням електропостачання, тому йому було повідомлення про відкладення вказаної справи на 08.12.2022. Проте з`явившись на вказану дату йому повідомили, що рішення було винесено 18.11.2022.
Таким чином, на переконання апелянта, судом першої інстанції проігноровано право його підзахисного на доступ до правосуддя в частині доведення своєї невинуватості.
Крім вказаного, захисник також вказує на неповний та необ`єктивний судовий розгляд у зв`язку з тим, що суд обґрунтував винність ОСОБА_1 доказами лише перелічивши їх, без надання їм оцінки.
На підставі викладеного, апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення. Одночасно захисник заявляє клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанов суду першої інстанції, обґрунтовуючи це отриманням оскаржуваного рішення лише 10 січня 2023 року.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника Лавренчука О.В., який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Насамперед, враховуючи принцип доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, строк на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що слід враховати доводи апелянта та поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки, як встановлено судом, він фактично пропущений з поважних на те причин.
У поданій апеляційній скарзі апелянт вказує про порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 з посиланням на те, що справу щодо останнього було розглянуто у його відсутності та відсутності захисника.
Положеннями ст.245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.
В оскаржуваній постанові 18 листопада 2022 року суддя першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином та неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Також вказано, що ОСОБА_1 ,будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу не вжив заходів для явки до суду, у звя?зку з чим судом така поведінка особи розцінена як затягування процесу. Щодо неявки захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд в оскаржуваній постанові вказав про подачу першим клопотання про перенесення слухання справи у зв`язку із перебуванням його за кордоном.
Однак при апеляційному розгляді захисник Лавренчук О.В. стверджує, що прибув до суду 18.11.2022 року у визначений для засідання час, проте судове засідання не відбулося у зв`язку з вимкненням електропостачання, тому йому було повідомлення про відкладення вказаної справи на 08.12.2022. В подальшому з`явившись на вказану дату йому повідомили, що рішення було винесено 18.11.2022.
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що вперше судове засідання у вказаній справі було призначено на 29.08.2022, в подальшому судові засідання переносились на 13.09.2022, 03.11.2022 та 18.11.2022. В матеріалах справи міститься розписка захисника Лавренчука О.В. про повідомлення його про судове засідання, що відбудеться 13.09.2022, а також клопотання останнього про відкладення судового засідання на вказану дату. Про наступні дати розгляду, а саме 03.11.2022 та 18.11.2022 особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було повідомлено судовою повісткою, однак підтверджень щодо їх отримання матеріали справи не містять, так само як і не містять інформації щодо повідомлення захисника ОСОБА_1 адвоката Лавренчука О.В. про судовий розгляд на вказані дати.
Крім того, як правильно зауважено захисником суддя в оскаржуваній постанові посилається на неприбуття захисника з причини подання ним клопотання про перебування його за кордоном, однак матеріали справи вказаного клопотання не містять.
Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що місцевим судом було допущено порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього було розглянуто без останнього та його захисника, при цьому матеріали справи не містять відомостей щодо належного повідомлення вказаних осіб.
Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КУпАП, тобто допустив порушення норм процесуального права, то оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що виразилось у керуванні транспортним засобом в стан алкогольного сп`яніння, його винуватість підтверджується матеріалами справи.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №035915 від 10.07.2022 зазначені дата, час, місце вчинення правопорушення, докази, які додаються до протоколу. Згідно постанови серії БАВ №297479 від 10.07.2022 на ОСОБА_2 керував транспортним засобом з номерним знаком, який не належить вказаному транспортному засобу, вказана постанова підписана останнім. Відповідно до відеозапису з камер патрульної поліції ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та факт порушення ним правил дорожнього руху, у зв`язку з чим була складена вказана вище постанова. Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, стверджується, що водій ОСОБА_1 від проходження такого огляду на місці зупинки відмовився, підставою для такого огляду стали виявлені поліцейським у водія ознаки алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.07.2022 вбачається, що водій ОСОБА_1 перебуває у станні алкогольного спяніння. На відеозаписі з бодікамери поліцейського та відеореєстратора зафіксовані обставини вказані в протоколі про адміністративне правопрорушення від 10.07.2022 та рапорті поліцейського.
Твердження захисника про непроходження його підзахисним огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного пристрою "Драгер" в медичному закладі не узгоджуються з доказами наявними у матріалах справи. Так відеозаписом з бодікамери працівника патрульної поліції стверджується, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння в медичному закладі був проведений за допомогою приладу "Драгер". Результат огляду - 2,13 проміле, з яким ОСОБА_1 було ознайомлено.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст.251, ст.252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Таким чином, аналіз досліджених доказів у їх сукупності дає підстави суду зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а наведені захисником в судовму засіданні доводи жодним чином не спростовують їх.
При накладенні стягнення, судом враховується характер і ступінь вчинених правопорушень, які відносяться до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, особа порушника, ступінь його вини, а тому з метою попередження вчиненню нових правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Лавренчуку Олександру Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лавренчука Олександра Володимировича задовольнити частково.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року в даній справі скасувати.
Прийняти нову постанову, якою визнати винним  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинськогоапеляційного суду                                        П.П. Борсук