Ухвала
 
23 березня 2023року
м. Київ
 
справа № 211/7282/20
провадження № 61-3666ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Щербанем Віктором Сергійовичем,на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2023 року в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «АРКС», про відшкодування матеріальної                та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 70 172,15 грн та моральної шкоди - 25 000,00 грн, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). В обґрунтування позову зазначав, що винним в ДТП відповідно до судового рішення являється ОСОБА_3 , власником автомобіля є ФОП ОСОБА_2 , яким йому було завдано збитків.
Вказував, що 20 серпня 2020 року приблизно о 08:50 годині ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ-2102 н.з. НОМЕР_1 на регульованому перехресті проспекту Гагаріна, виконуючи маневр лівого повороту на вулицю О. Васякіна при включеному зеленому основному сигналі світлофора, не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_2 , який у цей час рухався прямо у зустрічному напрямі через вказане перехрестя. Внаслідок ДТП вказані автомобілі зазнали значних механічних пошкоджень, водій ОСОБА_1 був травмований. Судовим рішенням ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.         ОСОБА_3 перебуває в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 на посаді адміністратора телекомунікаційних систем, здійснював керування транспортним засобом ВАЗ-2102 н.з. НОМЕР_1 під час виконання трудових обов`язків,                   що підтверджується в тому числі письмовими поясненнями ОСОБА_3 .
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто           з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий ДТП           в сумі 70 172, 15 грн та моральну шкоду - 3 000, 00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2023 року, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області           від 20 вересня 2022 року скасовано та відмовлено в задоволенні позову. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.
У березні 2023 року ОСОБА_1 через адвоката Щербаня В. С., засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня         2023 року, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;      б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу          в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684 грн. 
Ціна позову у даній справі становить 95 172,15 грн, що станом на 01 січня          2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).
При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим,         що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено,                  що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).
Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України та частину третю  статті 411 ЦПК України.
ОСОБА_1 вказує, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, адже за даною категорією справ відсутня єдина правозастосовча практика щодо визначення недобросовістної поведінки роботодавців щодо придбанння та надання транспортних засобів своїм працівникам для користування у службових цілях, для відшкодування роботодавцем шкоди заподіяної його працівником під час виконання службових обов`язків. 
Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонструвала наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України»,         від 09 жовтня 2018 року, заява № 47921/08). 
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки                 є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
Підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містять і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє             у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано          на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи              від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно       до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах,      де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
З урахуванням наведеного,  Щербань В. С. , в інтересах ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Щербанем Віктором Сергійовичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня           2023 року в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «АРКС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров