Ухвала                                                          
 
15 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 211/4347/15-ц
провадження № 61-4965св22 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач),  Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яка підписана представником Данильченко Оленою Олександрівною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 травня 2022 року у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., Пищиди М. М.,
Історія справи
Короткий зміст заявлених вимог
У серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася із скаргою на постанову державного виконавця.
Скарга мотивована тим, що 13 серпня 2021 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі  Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66507388 з примусового виконання виконавчого листа № 211/4347/15-ц від 26 липня 2016 року, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року по справі                                      № 211/4345/15-ц.
Також державним виконавцем в рамках даного виконавчого провадження винесено постанови про арешт майна боржника, стягнення виконавчого збору, звернення стягнення на заробітну плату, пенсії, стипендії та інші доходи боржника у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «САТ» (далі - ТОВ «Транспортна компанія «САТ»). 
Про наявність даного виконавчого провадження ОСОБА_1 дізналась тільки 19 серпня 2021 року з електронного додатку ДІЯ. Жодних копій вищезазначених постанов державного виконавця вона не отримувала за місцем своєї реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 . В матеріалах справи відсутні докази направлення їй копій постанов, оскільки у всіх постановах зазначена нібито адреса її проживання: АДРЕСА_2 , за якою вона знята з реєстраційного обліку та не проживає. 
ОСОБА_1 не згодна з постановами державного виконавця Рудь Т. А., оскільки державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться в межах території відповідного відділу. 
Якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, це є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. При цьому, виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі чи шляхом запиту до відповідного органу місця перебування та місця проживання особи. 
Оскільки ОСОБА_1 з 18 жовтня 2017 року зареєстрована та проживає на території Криворізького району Дніпропетровської області та жодного майна на території Саксаганського району міста Кривого Рогу не має, на її думку, державним виконавцем у зазначеному виконавчому провадженні винесено постанови з порушенням місця виконання даного виконавчого документа, який повинен виконуватися виконавчою службою, яка здійснює свою діяльність на території Криворізького району, тому просить задовольнити вимоги.
Просила:
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. від 13 серпня 2021 року  по виконавчому провадженню № 66507388 про відкриття виконавчого провадження № 66507388 по примусовому виконанню виконавчого листа № 211/4347/15-ц від 26 липня 2016 року, виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області;
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. від 13 серпня 2021 року  по виконавчому провадженню № 66507388 про стягнення виконавчого збору у розмірі 625 539,83 грн.;
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. від 13 серпня 2021 року  по виконавчому провадженню № 66507388 про арешт майна боржника;
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. від 13 серпня 2021 року  по виконавчому провадженню № 66507388 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою встановлено загальну суму мінімальних витрат 269 грн;
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. від 13 серпня 2021 року  по виконавчому провадженню № 66507388 про арешт на кошти боржника;
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. від 19 серпня 2021 року  по виконавчому провадженню № 66507388 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсії, стипендії та інші доходи боржника у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «САТ»; 
27 жовтня 2021 року заявник ОСОБА_1 подала уточнену скаргу, в якій, крім зазначених вимог, просила визнати неправомірними дії та скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. від 14 вересня 2021 року по виконавчому провадженню № 66507388 про передачу виконавчого провадження до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.  Дніпро). 
Короткий зміст  ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, 
              отримавши від стягувача документи, в яких міститься інформація щодо місця проживання боржника у Саксаганському районі міста Кривого Рогу, державний виконавець на законних підставах відкрив виконавче провадження в межах свого територіального округу. Оскільки ні виконавчий документ, ні заява стягувача не містила іншу інформацію щодо місця проживання боржника, виконавчий документ на момент його прийняття державним виконавцем не підлягав поверненню.
Суд першої інстанції зробив висновок, що 
             доводи заявника щодо факту обізнаності стягувача про зміну місця реєстрації боржника ОСОБА_1 зроблені на припущеннях, проте вказані обставини не впливають на законність відкриття державним виконавцем, на підставі наявних у нього відомостей про зареєстроване місце проживання боржника у Саксаганському районі міста Кривого Рогу, виконавчого провадження та проведення ним подальших дій з виконання судового рішення в межах наданих йому повноважень, зокрема накладення арешту на майно боржника. При цьому, чинним законодавством України не передбачений обов`язок державного виконавця перевіряти зареєстроване місце проживання боржника на стадії відкриття виконавчого провадження.
              державним виконавцем, відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», постановою від 14 вересня 2021 року передано матеріали виконавчого провадження за належністю до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що повідомлено сторони виконавчого провадження.
Суд першої інстанції не прийняв  подану  уточнену скаргу ОСОБА_1 , з тих підстав, що розділом VI не передбачено подання уточнених скарг. Суд першої інстанції, виходячи з аналогії з позовним провадженням, зробив висновок, що уточнена скарга подана з пропуском строку. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року  скасовано та прийнято нову постанову.
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), на постанову державного виконавця задоволено частково.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 66507388 від 13 серпня 2021 року.
Скасовано постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. про відкриття виконавчого провадження від 13 серпня 2021 року ВП № 66507388.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 13 серпня 2021 року ВП № 66507388.
Скасовано постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. про арешт майна боржника від 13 серпня 2021 року ВП № 66507388.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. щодо винесення постанови про арешт на кошти боржника від 13 серпня 2021 року ВП № 66507388.
Скасовано постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А.  про арешт на кошти боржника від 13 серпня 2021 року ВП № 66507388.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ТОВ «Транспортна компанія «САТ» від 19 серпня 2021 року ВП № 66507388.
Скасовано постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ТОВ «Транспортна компанія «САТ» від 19 серпня 2021 року ВП № 66507388.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А. щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14 вересня 2021 року ВП № 66507388.
Скасовано постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рудь Т. А.  про передачу виконавчого провадження до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14 вересня 2021 року ВП № 66507388.
Провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), АТ КБ «ПриватБанк», на постанови державного виконавця в частині оскарження дій і рішень державного виконавця про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження закрито.
Роз`яснено, що розгляд зазначеної справи в частині оскарження дій і рішень державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження віднесено до юрисдикції адміністративного суду та що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови вона може звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Стягнуто з Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 454,00 грн.
При скасуванні постанови по відкриття виконавчого провадження, суд вважав, що 
                   відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрована. Місце реєстрації ОСОБА_1   з 18 жовтня 2017 року є: АДРЕСА_1.Місце виконання виконавчих документів державним виконавцем визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або місцезнаходження майна боржника. Суд апеляційної інстанції врахував правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20 та від 29 липня 2021 року у справі № 400/1546/20.
Суд апеляційної інстанції зробив висновки: 
                    що постанови державного виконавця про арешт майна, про арешт на кошти боржника та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та передачу виконавчого провадження до іншого відділу ДВС підлягають скасуванню, оскільки вони винесені в межах виконавчого провадження № 66507388, відкритого з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». 
                   що скарга ОСОБА_1 в частині оскарження дій державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Данильченко О. О., у якій просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 травня 2022 року скасувати, залишити в силі ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року.
Аргументи учасників справи
Касаційна скарга мотивована тим, що: 
             судами першої та апеляційної інстанції не були враховані правові висновки, викладені у постановах 16 вересня 2020 року у справі № 699/165/13-ц (провадження № 61-1293св20), від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20, від 29 липня 2021 року у справі № 400/1546/20;
              на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець діяв виключно в межах встановлених законом повноважень;
              постанова апеляційного суду містить суперечливі висновки: 
скасувавши ухвалу, апеляційний суд вказав на недотримання державним виконавцем обов`язку перевірити місце проживання боржника під час відкриття провадження;
водночас, суд посилається на те, що безумовний обов`язок перевірки місця проживання боржника виникає при пред`явленні до виконання виконавчого документа за місцем проживання, адреса якого відрізняється від адреси вказаної у виконавчому документі; 
у цій справі адреса, зазначена у виконавчому документі, та адреса, вказана у заяві стягувача, співпадають та територіально відносяться до території, на яку поширюється компетенція Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі;
постанови Верховного Суду, на які послався суд апеляційної інстанції у мотивувальній частині, також стосуються випадків, коли виконавче провадження відкрито за місцем проживання боржника, відмінному від адреси вказаної у виконавчому документі. Тому такі посилання не містять належного обґрунтування та є безпідставними.
У вересні 2022 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 травня 2022 року у справі № 211/4347/15-ц залишити без змін.
Відзив мотивований тим, що 
                в апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає порушення норм матеріального та процесуального права судом апеляційної інстанції;
               апеляційний суд обґрунтовано і у відповідності з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 30 січня 2019 року в справі № 755/10947/17, при вирішенні цієї справи застосував останню правову позицію Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 15 липня 2021 року в справі № 380/9335/20, від 29 липня 2021 року в справі № 400/1546/20. 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 211/4347/15-ц, витребувано справу з суду першої інстанції.
У липні 2022 року матеріали цивільної справи № 211/4347/15-ц надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2022 року клопотання ОСОБА_2   про надання копії касаційної скарги та заяву про надання доступу до електронної справи у справі 211/4347/15-ц повернуто без розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2022 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу відмовлено; продовжено  ОСОБА_1 строк на подання відзиву у строк до 06 вересня 2022 року на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана представником Данильченко О. О., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 травня 2022 року.
Ухвалою Верховного суду від 21 листопада 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 08 червня 2022 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Фактичні обставини
Суди встановили, що на виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 211/4347/15-ц на підставі виконавчого листа від 26 липня 2016 року та заяви стягувача АТ КБ «ПриватБанк», державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13 серпня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66507388 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу.
При зверненні до державного виконавця із заявою про примусове виконання рішення суду, стягувач в заяві зазначив місце проживання боржника - АДРЕСА_2 . Така сама ж адреса була зазначена у виконавчому листі, виданому Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 26 липня 2016 року, на підставі якого державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
Державним виконавцем відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 14 вересня 2021 року передано матеріали виконавчого провадження за належністю до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що повідомлено сторони виконавчого провадження.
З копії паспорту ОСОБА_1   вбачається, що вона за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрована.
Місце реєстрації ОСОБА_1 з 18 жовтня 2017 року є: АДРЕСА_1.
Позиція Верховного Суду
У справі, що переглядається, одним із правових питань, які постали перед колегією суддів, є те, чи зобов`язаний державний виконавець перевіряти місце проживання боржника при вирішення питання про відкриття виконавчого провадження. 
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У частині першій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 431 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті четвертої Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи стягувана та боржника, а також резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.
Згідно частини п`ятої статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи. Так само відповідно до частини першої статті 168 ЦПК у судовому наказі зазначаються, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) стягувана і боржника.
У статті 175 ЦПК передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи. Аналогічна вимога висувається до змісту інших процесуальних документів, що подається учасниками справи: відзиву (стаття 178 ЦПК), відповіді на відзив (стаття 179 ЦПК), заперечення (стаття 180 ЦПК), пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (стаття 181 ЦПК), письмової заяви, клопотання, заперечення (стаття 183 ЦПК).
Стаття 131 ЦПК містить обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження): учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Таким чином, вимога про зазначення місцезнаходження (для юридичних осіб) або місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) проходить через цілу низку процесуальних документів - як тих, що надаються сторонами, так і тих, що ухвалюються судом. З огляду на обов`язок суду щодо належного повідомлення учасників справи про судові засідання та належне направлення процесуальних документів, можна стверджувати, що суд тримає під контролем відповідність інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) учасників справи. 
З урахуванням зазначеного, завдяки вимог процесуального закону та за умови належного виконання процесуальних обов`язків й незловживання учасниками судового процесу процесуальними правами презюмується правильність інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувача, що зазначені у виконавчому документі, який видається судом. З урахуванням викладеного, немає підстав вимагати від виконавця здійснення додаткової перевірки інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувана під час відкриття виконавчого провадження.
Водночас, перед прийняттям виконавчого документа, пред`явленого до виконання, виконавець має упевнитись, що адреса місцезнаходження, місця проживання (перебування) боржника належить до території виконавчого округу приватного виконавця. 
Лише якщо виконавчий документ пред`явлено стягувачем не за місцем виконання (тобто місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника, зазначене у виконавчому документі, є таким, що не може бути місцем виконання для виконавця, якому пред`явлено виконавчий документ) виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувану (пункт 10 частина четверта статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).
Водночас, у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його  відповідно із вказаними вимогами.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Закон не містить норми, що встановлює безпосередньо обов`язок виконавця перевірити інформацію про місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) сторін виконавчого провадження.
Якщо інформація про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника, що міститься у виконавчому документі не викликає сумнівів в її достовірності, виконавець не має підстав для перевірки цієї інформації.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про те, що в судовій практиці існує неоднаковий підхід щодо обов`язку державного виконавця перевіряти місце проживання боржника при  вирішення питання про відкриття виконавчого провадження. 
Зокрема, у постанові  Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 699/165/13-ц (провадження № 61-1293св20), на яку посилається  АТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі, зазначено, що 
                 «отримавши від стягувача документи, в яких міститься інформація щодо місця проживання боржника у м. Києві, приватний виконавець на законних підставах відкрив виконавче провадження в межах свого територіального округу. Оскільки ні виконавчий документ, ні заява стягувача не містила іншу інформацію щодо місця проживання боржника, виконавчий документ на момент його прийняття приватним виконавцем не підлягав поверненню, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д. В. щодо прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області 17 квітня 2014 року, визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д. В. про відкриття виконавчого провадження № 59398604 від 24 червня 2019 року, про арешт майна та коштів боржника від 26 червня 2019 року та від 01 липня 2019 року. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо факту обізнаності стягувача про зміну місця реєстрації боржника ОСОБА_1 із міста Києва на Київську область є такими, що зроблені на припущеннях, проте вказані обставини не впливають на законність відкриття приватним виконавцем, на підставі наявних у нього відомостей про зареєстроване місце проживання боржника у м. Києві, виконавчого провадження та проведення ним подальших дій з виконання судового рішення в межах наданих йому повноважень, зокрема накладення арешту на майно боржника. При цьому, чинним законодавством України не передбачений обов`язок приватного виконавця перевіряти зареєстроване місце проживання боржника на стадії відкриття виконавчого провадження».
Натомість у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20 (адміністративне провадження № К/9901/6782/21), на яку послався суд апеляційної інстанції при розгляді скарги, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду зробив висновок, що 
                у виконавчому провадженні місце проживання боржника відіграє важливу роль як для визначення виконавчого округу, в якому має здійснюватися виконавче провадження, так і для можливості реалізації боржником своїх прав і виконання обов`язків у виконавчому провадженні 
               … примусове виконання рішень має бути певним чином наближеним, прив`язаним до місця проживання/перебування боржника що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження. Суд уважає за необхідне також зазначити, що в силу частин першої та другої статті 4 Закону №1403-VIII приватний  виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність, а також повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності
              … законодавець, оперуючи поняттям «місце проживання особи», передбачає, що  таке місце проживання має бути особою зареєстровано і суб`єкти владних повноважень зобов`язані враховувати таку інформацію при здійсненні ними владно-управлінських функцій. Таким чином, відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та кореспондуються з положеннями частини другої статті 2 КАС України, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень. В іншому випадку, нез`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо). Верховний Суд наголошує, що відсутність прямої вказівки в Законі України «Про виконавче провадження» на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень. Верховний Суд уважає за необхідне також звернути увагу на положення пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIIІ, відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Виходячи із системного аналізу цієї норми в сукупності з іншими положеннями Закону №1404-VII, Верховний Суд констатує, що надання триденного терміну для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спрямоване саме на необхідність перевірки органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, зокрема і відповідності зареєстрованого місця проживання боржника - фізичної особи адресі боржника, вказаної у виконавчому документі, і належності такого зареєстрованого місця проживання виконавчому округу, на який поширюються повноваження приватного виконавця. Підсумовуючи викладене, саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. Відповідні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 в справі №380/7750/20, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду вважає правильними та не вбачає підстав для відступлення від вказаної правової позиції».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі № 400/1546/20 (адміністративне провадження № К/9901/32773/20), на яку послався суд апеляційної інстанції при розгляді скарги, зазначено, що 
                 «Верховний Суд зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 380/7750/20, сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. Хоча приватний виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі, водночас приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність, повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. Закріплені у статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» засади діяльності, зокрема, приватного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків…
              …- виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої статті 2 КАС України, яких приватний виконавець має дотримуватись;
                 - відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та кореспондуються з положеннями частини другої статті 2 КАС України, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень;
               - нез`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо). Верховний Суд наголосив, що відсутність прямої вказівки в Законі України «Про виконавче провадження» на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень».
Аналогічний  правовий  висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі № 140/15804/20 (адміністративне провадження № К/9901/6217/21), від 12 травня 2022 року у справі № 540/1802/21 (адміністративне провадження № К/9901/24404/21), від 12 травня 2022 року у справі № 640/5013/21 (адміністративне провадження № К/9901/26810/21), від 09 грудня 2021 року  у справі № 160/1334/21 (адміністративне провадження № К/9901/16060/21), від 23 листопада 2021 року у справі № 420/3931/20 (адміністративне провадження № К/9901/31674/20), від 04 листопада 2021 року у справі № 380/8828/20 (адміністративне провадження № К/9901/3716/21), від 04 листопада 2021 року у справі № 280/7890/20 (адміністративне провадження № К/9901/8853/21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 160/13415/20 (адміністративне провадження № К/9901/16309/21), від 21 жовтня 2021 року у справі № 300/2557/20 (адміністративне провадження № К/9901/3393/21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 560/204/21 (провадження (К/9901/19300/21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 160/1802/21 (адміністративне провадження № К/9901/21458/21).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у  постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20 (адміністративне провадження № К/9901/6782/21), від 29 липня 2021 року у справі № 400/1546/20 (адміністративне провадження № К/9901/32773/20), від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20 (адміністративне провадження № К/9901/6782/21), від 23 червня 2022 року у справі № 140/15804/20 (адміністративне провадження № К/9901/6217/21), від 12 травня 2022 року у справі № 540/1802/21 (адміністративне провадження № К/9901/24404/21), від 12 травня 2022 року у справі № 640/5013/21 (адміністративне провадження № К/9901/26810/21), від 09 грудня 2021 року  у справі № 160/1334/21 (адміністративне провадження № К/9901/16060/21), від 23 листопада 2021 року у справі № 420/3931/20 (адміністративне провадження № К/9901/31674/20), від 04 листопада 2021 року у справі № 380/8828/20 (адміністративне провадження № К/9901/3716/21), від 04 листопада 2021 року у справі № 280/7890/20 (адміністративне провадження № К/9901/8853/21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 160/13415/20 (адміністративне провадження № К/9901/16309/21), від 21 жовтня 2021 року у справі № 300/2557/20 (адміністративне провадження № К/9901/3393/21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 560/204/21 (провадження (К/9901/19300/21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 160/1802/21 (адміністративне провадження № К/9901/21458/21).
Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). 
Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).
Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року). 
Подібна невизначеність в судовій практиці щодо обов`язку державного виконавця перевіряти місце проживання боржника при  вирішення питання про відкриття виконавчого провадження не може розглядатися в контексті динамічного розвитку судової практики і забезпечити розумну передбачуваність судових рішень. За таких обставин, також очевидна необхідність формування єдиної правозастосовчої практики стосовно обов`язку державного виконавця перевіряти місце проживання боржника при  вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень, а тому справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Передати справу № 211/4347/15-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                   В. І. Крат
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
                                                                                      І. О. Дундар 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
                                                                                      М. М. Русинчук