Постанова                                                  
Іменем  України      
 
08 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 750/958/20
 
провадження № 61-10606св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,  Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Офіс Генерального прокурора, Державна казначейська служба України;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Подосінова Андрія Олександровича - на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 18 січня 2021 року у складі судді Карапути Л. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Мамовнової О. Є., Висоцької Н. В., касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2021 року у складі судді 
Карапути Л. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року, касаційну скаргуДержавної казначейської служби України 
на додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 рокуу складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Мамовнової О. Є., Висоцької Н. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органів досудового слідства, прокуратури і суду. 
Позовна заява мотивована тим, що з 2000 року він працював на різних посадах в органах прокуратури України, остання посада - військовий прокурор Чернігівського гарнізону Центрального регіону України. 
З вересня 2014 року по липень 2019 року відносно нього здійснювалося незаконне кримінальне переслідування за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. 
22 вересня 2014 року Генеральною прокуратурою України внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42014000000000947 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, за фактом вимагання та одержання ним, військовим прокурором Чернігівського гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_1, за посередництва ОСОБА_3 неправомірної вигоди від ОСОБА_4 за повернення вилученого транспортного засобу і не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.  
У подальшому, 23 липня 2019 року, ухвалою Деснянського районного 
суду м. Чернігова кримінальне провадження № 42014000000000947 
у частині його, ОСОБА_1 , обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, було закрито на підставі пункту 2 частини другої статті 284 КПК України 
у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. 
Таким чином, з 2014 року по 2019 рік відносно нього вчинялися ряд заходів кримінального переслідування. 
Позивач вказував, що внаслідок незаконних рішень, дій органів досудового слідства, прокуратури і суду його 58 місяців було обмежено у конституційних правах і свободах, а саме у праві на свободу, особисту недоторканість, таємницю листування та телефонних розмов, невтручання у особисте і сімейне життя, недопущення збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, свободу пересування, вільного вибору місця проживання, у праві вільно залишати територію України, володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, у праві на працю і захист від незаконного звільнення. 
Позивач зазначав, що вказаними незаконними рішеннями та діями йому була завдана майнова та моральна шкода внаслідок незаконного затримання, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, покладення обов`язків підозрюваного, незаконного проведення обшуку, вилучення грошових коштів та іншого належного йому майна, незаконного накладення арешту на вказане майно, незаконного відсторонення від посади та вчинення інших дій.
Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку на його користь: на відшкодування майнової шкоди у вигляді втраченого заробітку 1 310 093,90 грн; компенсацію втрати частини заробітної плати у сумі 224 150,02 грн; 
на відшкодування витрат у сумі 1 688,49 грн, оплати за надану юридичну допомогу у сумі 675 230 грн; на відшкодування моральної шкоди 
у сумі 750 тис. грн, а всього - 2 961 162,41 грн.
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 
на відшкодування майнової шкоди у вигляді втраченого заробітку у сумі 
1 310 093,90 грн, компенсації втрати частини заробітної плати у сумі 
224 150,02 грн та моральної шкоди у сумі 348 тис. грн, а всього на загальну - суму 1 882 243,92 грн шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 12 лютого 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - 
Подосінова А. О. - задоволено частково. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 30 984,84 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року 
у частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь 
ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку, змінено шляхом збільшення розміру відшкодування моральної шкоди 
з 348 тис. грн до 750 тис. грн.
Змінено розмір зазначеної у абзаці 2 резолютивної частини рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року загальної суми відшкодування, який підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку, збільшено розмір загальної суми відшкодування, зазначеної 
у абзаці 2 резолютивної частини рішення Деснянського районного 
суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року, а саме з 1 882 243,92 грн до 
2 284 243,92 грн.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування сплаченої суми у зв`язку з наданням юридичної допомоги, частково задоволено позовні вимоги у вказаній частині.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 
на відшкодування сплаченої суми у зв`язку з наданням юридичної допомоги 50 тис. грн шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку.
У іншій оскаржуваній частині рішення Деснянського районного суду 
м. Чернігова від 18 січня 2021 року залишено без змін.
Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 
2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Відмовлено у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 у частині збільшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції на 6 853,50 грн (з 30 984,84 грн до 37 838,34 грн), визначених додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 12 лютого 2021 року, яке не було предметом перегляду апеляційного суду. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку 15 тис. грн у рахунок відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, 254,40 грн у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою поштових послуг.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 червня 2022 року касаційні скарги представника ОСОБА_1 - Подосінова А. О. - на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року, постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року та додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року задоволено частково. Касаційні скарги Офісу Генерального прокурора на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року, додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 
2021 року задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року 
(у незміненій частині) та постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 01 липня 2021 року у частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди залишено без змін.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року 
та постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року 
у частині вирішення вимог  ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат на проведення психологічної експертизи та експертизи відеофайлів залишено без змін.
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року 
у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування суми, сплаченої у межах кримінального провадження у зв`язку з наданням юридичної допомоги та у частині збільшення розміру загальної суми відшкодування скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 
2021 року у частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 15 254,40 грн у рахунок відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції залишено без змін.
Додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 
2021 року у частині відмови змінення розподілу судових витрат, понесених в суді першої інстанції, скасовано.
Справу у частині розподілу судових витрат, понесених у суді першої інстанції, направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-12600св21).
Останньою постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року 
у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження у зв`язку з наданням юридичної допомоги скасовано.
Позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження у зв`язку з наданням юридичної допомоги, задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 
240 тис. грн на відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження у зв`язку з наданням юридичної допомоги. 
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року 
у частині визначеного розміру загальної суми відшкодування змінено, збільшено визначений розмір загальної суми відшкодування з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 з 1 882 243,92 грн до 
2 524 243,92 грн.
Додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 12 лютого 2021 року змінено, збільшено стягнуту з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу з 30 984,84 грн до 40 704,84 грн. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем доведено обставини надання йому юридичної допомоги у кримінальному провадженні, її оплату адвокату. Проте відшкодуванню підлягає 
240 тис. грн, виходячи зі змісту умов договорів про надання юридичної допомоги від 26 вересня 2014 року та від 12 квітня 2016 року (10 тис. грн гонорар адвоката за підготовку та участь в одному судовому засіданні) 
і кількості (24) проведених за участю адвоката Подосінова А. О. судових засідань.
Оскільки частково задоволено позовні вимоги  ОСОБА_1 про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження 
у зв`язку з наданням юридичної допомоги, у розмірі 240 тис. грн, 
то рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 
2021 року у частині визначеного розміру загальної суми відшкодування підлягає зміні, збільшивши визначений розмір загальної суми відшкодування з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 
з 1 882 243,92 грн до 2 524 243,92 грн.
Враховуючи збільшення загальної суми відшкодування на користь ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції змінив здійснений додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 
2021 року розподіл судових витрат, поклавши такі витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягнувши 
з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу з 30 984,84 грн до 40 704,84 грн. 
Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 жовтня 
2022 року заяву представника  ОСОБА_1 - Подосінова А. О. - про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 905 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції. 
Ухвалюючи додаткове судове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що понесені ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, надану 
у суді апеляційної інстанції адвокатом Подосіновим А. О., мають бути відшкодовані, так як вони підтверджені належними та допустимими доказами. 
Короткий зміст вимог касаційних скарг 
У касаційні скарзі представник ОСОБА_1 - Подосінов А. О. , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року 
в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди 
у вигляді сплаченої суми у зв`язку з наданням юридичної допомоги скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким зазначені позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди у вигляді сплаченої суми 
у зв`язку з наданням юридичної допомоги у розмірі 675 230 грн задовольнити. 
У касаційні скарзі Офіс Генерального прокурора, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року в частині вирішення позову щодо стягнення з Державного бюджету України на відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги скасувати, рішення Деснянського районного суду 
м. Чернігова від 18 січня 2021 року у цій частині залишити без змін. Додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 12 лютого 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 30 вересня 2022 року у частині збільшення стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь  ОСОБА_1 суми витрат на професійну правничу допомогу з 30 984,84 грн до 40 704,84 грн скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. 
У касаційні скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року скасувати 
й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення з Державного бюджету України на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції, відмовити у повному обсязі. 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2022 року за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Подосінова А. О. - відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Деснянського районного суду м. Чернігова.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року за касаційною скаргою Державної казначейської служби України відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 листопада 2022 року за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора відкрито касаційне провадження 
у справі.
У листопаді 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року зазначену вище справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Подосінова А. О. - мотивована тим, що суд першої інстанції, встановивши обставини 
(обсяг, зміст) надання позивачу юридичної допомоги у кримінальному провадженні, її оплату позивачем у сумі 675 230 грн, неправильно застосував положення статті 14 Податкового кодексу України та відмовив 
у її відшкодуванні у зв`язку з ненаданням доказів, що адвокат позивача має касу і веде касову книгу. Суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції в цій частині та частково задовольнив на відшкодування сплаченої позивачем суми за надання юридичної допомоги у сумі 
240 тис. грн, виходячи з кількості проведених за участю адвоката Подосінова А. О. судових засідань. Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що відшкодуванню підлягають не всі понесені позивачем витрати на юридичну допомогу у кримінальному провадженні, а виключно витрати за участь адвоката у розгляді кримінальної справи судом першої інстанції (судові засідання за участю адвоката). Не враховано дії (роботу) адвоката по наданню юридичної допомоги як на стадії досудового розслідування, так і судового провадження. Суд апеляційної інстанції, визначаючи розмір відшкодування, неправильно застосував положення статей 22, 1176 ЦК України, 
статей 1, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури 
і суду», відповідні норми КПК України. Позивачу завдано майнову шкоду, яку він вимушено поніс внаслідок необхідності здійснення юридичного захисту своїх прав у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Розмір реальних збитків у сумі 675 230 грн, які понесені позивачем у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, встановлено судом першої та апеляційної інстанції. Відмовляючи у відшкодуванні цієї суми суд першої інстанції, а суд апеляційної інстанції частково стягуючи її, неправильно застосували положення статті 22 ЦК України. При цьому суд апеляційної інстанції з власної ініціативи зменшив суму, яка підлягає відшкодуванню, оскільки відповідачі клопотань про зменшення цієї суми не заявляли. 
Касаційна скарга Офісу Генерального прокурора мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про стягнення на користь позивача 240 тис. грн на відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги, оскільки судом не враховано, що захист ОСОБА_1 здійснювали адвокати: Копейкін С. О. та Подосінов А. О. Згідно з актами виконаних 
робіт (наданих послуг) від 12 квітня 2016 року, від 13 серпня 2019 року, 
від 06 серпня 2019 року, виконаних вказаними адвокатами, позивач повинен був сплатити Подосінову А. О. кошти за фактично надану йому юридичну (правову) допомогу у сумі 60 тис. грн, 75 тис. грн, 287 730 грн, 
а Копейкіну С. О. - 252 500 грн, що у загальному розмірі становить 
675 230 грн. За договором про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року ОСОБА_1 сплатив Подосінову А. О. вищевказану суму, 
про що свідчить копія квитанції від 29 квітня 2020 року № 3/38/16. 
Проте матеріали справи не містять доказів того, що Подосінов А. О. та Копейкін С. О. ведуть спільну адвокатську діяльність і Подосінов А. О. уповноважив Копейкіна С. О. на отримання гонорару за надання ним правової допомоги ОСОБА_1 . Тому виникає обґрунтований сумнів щодо достовірності квитанції від 29 квітня 2020 року № 3/38/16 про сплату 675 230 грн Подосінову А. О . Крім того, визначена на відшкодування позивачу сума у розмірі 240 тис. грн є помилковою, оскільки за умовами договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року, укладеного між Подосіновим А. О. та позивачем, останній за надання адвокатом правової допомоги у кримінальному провадженні сплатив гонорар за підготовку та участь у 21 судовому засіданні у розмірі 
210 тис. грн (21 х 10 тис. грн) та тричі під час відкриття додаткових доказів захисту у розмірі 1 500 грн (3 х 500 грн), в яких адвокат Подосінов А. О. особисто брав участь. Також помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження у зв`язку з наданням юридичної допомоги, у розмірі 
240 тис. грн, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року в частині визначення загальної суми відшкодування підлягає зміні, збільшивши загальний розмірі відшкодування з 1 882 243,92 грн до 2 524 243,92 грн, оскільки не врахував, що різниця між цими сумами становить 642 тис. грн, а не 240 тис. грн, які суд ухвалив стягнути на користь позивача. 
Крім того, не ґрунтується на нормах права висновки судів попередніх інстанцій щодо стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь  ОСОБА_1 суми витрат на професійну правничу допомогу 
у розмірі 40 704,84 грн, оскільки така сума, зважаючи на категорію складності справи, відсутність детального опису гонорару адвоката, не є співмірною та не відповідає принципу справедливості. У зв`язку з цим додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2021 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 984,84 грн та постанова Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року у частині збільшення розміру цих витрат, а саме з 30 984,84 грн до 40 704,84 грн, підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Касаційна скарга Державної казначейської служби України мотивована 
тим, що, ухвалюючи додаткове судове рішення від 18 жовтня 2022 року, 
суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 3 905 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції. Проте суд не звернув уваги на те, що адвокатом не було направлено органу Казначейства заяву про ухвалення додаткового рішення, а про існування додаткової постанови суду апеляційної інстанції Казначейство дізналося з Єдиного державного реєстру судових рішень. Водночас неповідомлення учасника справи про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а також ненаправлення на його адресу документів на підтвердження відповідних вимог позбавляє учасника справи можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат. 
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу
У грудні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - Подосінова А. О. - на касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора, в якому зазначено, що додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2021 року 
в апеляційному порядку не переглядалося, а тому оскарження його в касаційному порядку Офісом Генерального прокурора суперечить вимогам процесуального законодавства. 
Доводи касаційної скарги Офісу Генерального прокурора про відсутність доказів ведення  Копейкіним С. О. та Подосіновим А. О. спільної адвокатської діяльності не заслуговують на увагу. Так, юридична 
(правова) допомога позивачу у кримінальному провадженні надавалася Копейкіним С. О. на підставі договору про надання правової допомоги 
від 16 березня 2016 року. Відповідно до акту виконаних робіт від 06 серпня 2019 року вартість фактично наданих адвокатом Копейкіним С. О. послуг (юридичної допомоги) становила 252 500 грн. Додатковою угодою 
від 27 квітня 2020 року, укладеною між Копейкіним С. О. та позивачем, сторони визначили порядок оплати гонорару шляхом сплати грошових коштів адвокату Подосінову А. О. Отже, сторони договору, будучи вільними 
у виборі умов договору, визначили умови оплати послуг за вказаним договором шляхом сплати позивачем гонорару Подосінову А. О. , що й було зроблено згідно з квитанцією від 29 квітня 2020 року № 3/38/16.
Посилання касаційної скарги Офісу Генерального прокурора на незаконність постанови Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року 
в частині збільшення суми витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді першої інстанції, є безпідставними, так як за результатами останнього перегляду в апеляційному порядку справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни рішення 
суду першої інстанції та збільшення загальної суми відшкодування 
з 1 882 243,92 грн до 2 524 243,92 грн. У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції змінив здійснений місцевим судом розподіл судових витрат, поклавши такі витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Саме з цих підстав додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2021 було змінено та збільшено стягнуту з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу з 30 984,84 грн до 40 704,84 грн. 
Разом з тим, як зазначалося вище, апеляційний суд не переглядав 
вказане додаткове рішення районного суду в апеляційному порядку, 
а лише збільшив витрати на професійну правничу допомогу відповідно до 
частини тринадцятої статті 141 ЦПК України. 
У зв`язку з цим представником ОСОБА_1 - Подосіновим А. О. - подано до Верховного Суду клопотання від 27 грудня 2022 року про закриття касаційного провадження в частині оскарження додаткового рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 
2021 року, оскільки вказане додаткове рішення суду в апеляційному порядку не переглядалося. 
У грудні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - Подосінова А. О. - на касаційну скаргу Державної казначейської служби України, в якому зазначено, що додаткова постанова Чернігівського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач очікував понести 
у зв`язку з розглядом справи, було зазначено позивачем в апеляційній скарзі. 30 вересня 2022 року у судовому засіданні за участю представника Державної казначейської служби України адвокатом позивача було заявлено намір надати докази, що підтверджують розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, та просив суд вирішити питання про розподіл цих витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог. 
04 жовтня 2022 року позивачем рекомендованим листом на адресу Державної казначейської служби України направлено копію заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та докази таких витрат. Докази направлення такої заяви (фіскальний чек 
від 04 жовтня 2022 року) надані позивачем апеляційному суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення та містяться у матеріалах справи. 11 жовтня 2022 року апеляційним судом на адресу Державної казначейської служби України було направлено судову повістку на судове засідання 18 жовтня 2022 року, на яке представники Казначейства не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Отже, Державній казначейській службі України завчасно надані докази судових витрат позивача на професійну правничу допомогу та направлено повістку з датою та часом судового засідання. 
У грудні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив Державної казначейської служби України на касаційну скаргу представника 
ОСОБА_1 - Подосінова А. О. , в якому зазначено, що питання відшкодування витрат на юридичну допомогу, понесених сторонами в кримінальному провадженні, повинно вирішуватися під час винесення судом вироку. Таким чином, понесені позивачем витрати на юридичну допомогу у розмірі 675 230 грн не підлягають стягненню, оскільки вони понесені саме в кримінальному провадженні і до цієї справи не відносяться. 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Подосінова А. О. - підлягає задоволенню, касаційна скарга Офісу Генерального прокурора - задоволенню частково, а касаційна скарга Державної казначейської служби України - залишенню без задоволення. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Щодо вирішення вимог про відшкодування суми, сплаченої у зв`язку з наданням юридичної допомоги в межах кримінального провадження 
Судом установлено, що 22 вересня 2014 року Генеральною прокуратурою України внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 
за № 42014000000000947 за ознаками злочину, передбаченого 
частиною третьою статті 368 КК України, за фактом вимагання 
та одержання військовим прокурором Чернігівського гарнізону 
ОСОБА_1 за посередництва ОСОБА_3 неправомірної вигоди від ОСОБА_4 у розмірі 3 тис. доларів США за повернення вилученого транспортного засобу та не притягнення останнього до кримінальної відповідальності (т. 1, а. с. 24).
26 вересня 2014 року слідчим Генеральної прокуратури України проведено освідування ОСОБА_1 та обшук в його службовому кабінеті, вилучені належні йому грошові кошти, мобільні телефони, правоустановчі документи на нерухоме майно (домоволодіння, земельні ділянки), закордонний паспорт (т. 1, а. с. 25-28).
26 вересня 2014 року ОСОБА_1 було затримано слідчим Генеральної прокуратури України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України (т. 1, а. с. 29-32).
27 вересня 2014 року ОСОБА_1 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України (т. 1, а. с. 33-39).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2014 року застосовано щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді застави 
у розмірі 48 720 грн та покладено строком на два місяці обов`язки підозрюваного: не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзду з України і в`їзд в Україну (т. 1, а. с. 58-61).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року відсторонено ОСОБА_1 від посади військового прокурора Чернігівського гарнізону строком на 2 місяці. Строк відсторонення 
від посади обраховувати із дати повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме 11 год. 28 хвилин 
27 вересня 2014 року (т. 1, а. с. 62).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року стосовно позивача за апеляційною скаргою прокурора застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави 97 440 грн. На строк до 27 листопада 2014 року покладено обов`язки підозрюваного: прибувати до слідчого із встановленою періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзду з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні (т. 1, а. с. 68-71).
З 08 жовтня 2014 року до 10 жовтня 2014 року позивач утримувався 
у слідчому ізоляторі м. Києва.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року продовжено строк дії обов`язків, покладених ухвалою Апеляційного суду 
м. Києва від 08 жовтня 2014 року на ОСОБА_1 , а саме прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю; не відлучатися з населенного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для визду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні. Строк дії обов`язків, покладених судом, продовжено на два місяці, а саме з 28 листопада 2014 року по 26 січня 2015 року включно 
(т. 1, а. с. 67).
З 25 вересня 2014 року до 07 листопада 2014 року на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва та постанови прокурора Генеральної прокуратури України Юр`євої Н. В. проводились негласні слідчі (розшукові) дії щодо позивача. Зокрема, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (контроль за телефонними розмовами і зняття інформації з каналів зв`язку), установлення місце знаходження радіоелектронного засобу, аудіо-відео контроль особи (негласна фіксація та обробка із використанням технічних засобів розмов позивача або інших звуків, рухів, дій пов`язаних з його діяльністю або місцем його перебування) та аудіо-відео контроль місця, візуальне спостереження з використанням спеціальних технічних засобів для спостереження за позивачем (відеозапису, фотографування), а також контроль за вчиненням злочину.
19 грудня 2014 року позивачу оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.
29 грудня 2014 року прокурором Генеральної прокуратури України 
Юр`євою Н. В. затверджено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого частиною третьою 
статті 368 КК України, який направлено до суду.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року накладено арешт на належні позивачу грошові кошти у сумі 
11,5 тис. доларів США та 40 тис. грн, вилучені під час обшуку службового кабінету (т. 1, а. с. 63-65).
04 листопада 2014 року слідчим Генеральної прокуратури України визначено місце зберігання належних позивачу грошових коштів в акціонерному товаристві «Укрексімбанк».
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року накладено арешт на майно позивача, зокрема домоволодіння у с. Саливінки Київської області (будинок та земельна ділянка), автомобіль МАZDA 3, 2005 року випуску (т. 1, а. с. 66).
23 жовтня 2014 року слідчим Генеральної прокуратури України визнані речовими доказами вилучені у позивача мобільні телефони у кількості три одиниці та визначено місце їх зберігання - у матеріалах кримінального провадження.
Наказом Генерального прокурора України від 07 листопада 2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності наказано за неналежне виконання службових обов`язків, порушення Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, військового прокурора Чернігівського гарнізону Центрального регіону України радника юстиції ОСОБА_1 звільнити із займаної посади з позбавленням класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 15 серпня 2012 року № 1011-к та звільнено з цієї посади (т. 2, а. с. 31-32).
Упродовж січня 2014 - липня 2019 року Генеральною прокуратурою України здійснювалось обвинувачення позивача під час розгляду кримінального провадження Деснянським районним судом м. Чернігова.
Зокрема, 20 січня 2015 року ухвалою Деснянського районного суду 
м Чернігова продовжено до 20 лютого 2015 року покладені на позивача вищевказані обов`язки підозрюваного.
Відповідно до постанови про відмову від підтримання державного обвинувачення від 19 липня 2019 року прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні 
№ 42014000000000947 у зв`язку з не підтвердженням пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення в одержанні службовою особою, яка 
займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії 
з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди за частиною третьою статті 368 КК України (т. 1, а. с. 72-78).
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2019 року у справі № 750/13521/14 кримінальне провадження № 42014000000000947 
в частині обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, закрито на підставі пункту 2 частини другої статті 284 КПК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у вигляді застави скасовано. Повернуто ОСОБА_1 48 720 грн застави, внесеної ним 29 вересня 2014 року, та 48 720 грн застави, внесеної ним 09 жовтня 2014 року 
(т. 1, а. с. 79-80).
Захист ОСОБА_1 у вищевказаному кримінальному провадженні здійснювали адвокати: Подосінов А. О. та Копейкін С. О.
Адвокат Подосінов А. О. здійснював захист позивача на підставі ордера серії КС № 47655 від 26 вересня 2014 року та договору про надання правової допомоги від 26 вересня 2014 року, згідно з пунктом 4 якого розмір та порядок виплати підзахисним гонорару адвокату за надання правової допомоги, а також порядок відшкодування понесених адвокатом витрат визначаються за додатковим погодженням сторін.
Згідно з додатком до договору про надання правової допомоги 
від 26 вересня 2014 року, складеним 26 вересня 2014 року ОСОБА_1 з одного боку та адвокатським об`єднанням «Столична колегія адвокатів» (далі - АО «Столична колегія адвокатів») в особі адвоката Подосінова А. О. з іншого, сторони домовились про наступне: відповідно до пункту 3.1.4 договору про надання правової допомоги сума винагороди (гонорар адвоката) складає (без ПДВ) 20 тис. грн за кожен місяць досудового розслідування кримінального провадження № 42014000000000947, оплата здійснюється на підставі акту виконаних робіт (т. 1, а. с. 202).
Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги 
від 26 вересня 2014 року, складеною 27 вересня 2014 року АО «Столична колегія адвокатів» в особі адвоката Подосінова А. О. та ОСОБА_1, сторони дійшли згоди про наступне: підзахисний за надання адвокатом правової допомоги у кримінальному провадженні № 42014000000000947 на стадії досудового розслідування сплачує гонорар у сумі 20 тис. грн без 
ПДВ за кожен місяць досудового розслідування на підставі актів 
виконаних робіт, протягом 12 місяців по прийняттю остаточного рішення 
у кримінальному провадженні. Підзахисний за надання адвокатом правової допомоги у кримінальному провадженні № 42014000000000947 на стадії судового провадження сплачує гонорар на наступних умовах: за підготовку та участь в одному судовому засіданні - 10 тис. грн без ПДВ, у випадку підготовки адвоката до судового засідання та прибуття до суду (відкладення судового розгляду з причин, які не залежать від волі адвоката), також 10 тис. грн без ПДВ. Вартість однієї години наданої адвокатом іншої правової допомоги (послуг) клієнту на стадії судового розгляду справи судом першої інстанції - 1 тис. грн. Оплата здійснюється на підставі актів виконаних робіт, протягом 12 місяців по вступу у законну силу остаточного рішення у кримінальному провадженні (т. 1, а. с. 203).
В акті виконаних робіт (наданих послуг) № 1, виконаних адвокатом Подосіновим А. О. при наданні юридичної (правової) допомоги 
ОСОБА_1 за договором від 26 вересня 2014 року, складеному 
12 квітня 2016 року, зазначено, що за надання юридичної (правової) допомоги за договором від 26 вересня 2014 року та завданням (дорученням) № 1 від 27 вересня 2014 року в частині фактично наданої юридичної (правової) допомоги підзахисний зобов`язаний сплатити кошти 
в сумі 60 тис. грн без ПДВ упродовж 12 місяців з моменту набрання 
законної сили остаточного рішення суду стосовно підзахисного по справі 
№ 750/13521/14 (т. 1, а. с. 206-207).
В іншому акті виконаних робіт (наданих послуг) № 2, виконаних 
адвокатом Подосіновим А. О. при наданні юридичної (правової) допомоги ОСОБА_1 за договором від 26 вересня 2014 року, складеному 
12 квітня 2016 року, зазначено, що за надання юридичної (правової) допомоги за договором від 26 вересня 2014 року та завданням (дорученням) № 1 від 27 вересня 2014 року в частині фактично наданої юридичної (правової) допомоги підзахисний зобов`язаний сплатити кошти 
в сумі 75 тис. грн без ПДВ упродовж 12 місяців з моменту набрання 
законної сили кінцевим рішенням суду стосовно підзахисного у справі 
№ 750/13521/14 (т. 1, а. с. 208).
Згідно з додатковою угодою від 12 квітня 2016 року до договору про надання правової допомоги від 26 вересня 2014 року, укладеною між 
АО «Столична колегія адвокатів» в особі адвоката Подосінова А. О. та ОСОБА_1, підзахисний за надання адвокатом правової допомоги 
у кримінальному провадженні № 42014000000000947 на стадії досудового розслідування та стадії судового провадження відповідно до актів виконаних робіт від 12 квітня 2016 року здійснює оплату на рахунки 
адвокатського об`єднання «Артіль Адвокатів» (далі - АО «Артіль Адвокатів») на протязі 12 місяців по вступу у законну силу остаточного рішення у кримінальному провадженні (т. 1, а. с. 209).
12 квітня 2016 року між АО «Артіль Адвокатів» в особі адвоката 
Подосінова А. О. та ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги № 3/38/16, пунктом 4 якого встановлено розмір і порядок оплати гонорару, зокрема: за здійснену правову допомогу, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар, розмір якого узгоджується сторонами та визначається в додатковій угоді до даного договору. Гонорар сплачується шляхом сплати грошових коштів виконавцю або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.
На підставі додатку № 1 до договору про надання правової допомоги 
від 12 квітня 2016 року № 3/38/16 щодо порядку визначення ціни договору, укладеному між АО «Артіль Адвокатів» в особі Подосінова А. О. та ОСОБА_1 , сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) виконавця за вище зазначеним договором на стадії судового провадження у суді становить: за підготовку та участь в одному судовому засіданні - 
10 тис. грн без ПДВ; у випадку підготовки адвоката до судового засідання та прибуття до суду (відкладення судового розгляду з причин, які не залежать від волі адвоката), також 10 тис. грн без ПДВ. Вартість однієї години наданої адвокатом іншої правової допомоги (послуг) клієнту на стадії судового розгляду справи судом першої інстанції - 1 тис. грн. Оплата здійснюється на підставі актів виконаних робіт, протягом 12 місяців 
по вступу у законну силу остаточного рішення у кримінальному провадженні (т. 1, а. с. 213).
Актом виконаних робіт (наданих послуг) № 1, виконаних адвокатом Подосіновим А. О. при наданні юридичної (правової) допомоги 
ОСОБА_1 за договором від 12 квітня 2016 року № 3/38/2016, складеним 13 серпня 2019 року, встановлено, що за надання юридичної (правової) допомоги за договором від 12 квітня 2016 року та завданням (дорученням) № 1 від 12 квітня 2016 року в частині фактично наданої юридичної (правової) допомоги клієнт зобов`язаний сплатити кошти у сумі 287 730 грн без ПДВ упродовж 12 місяців з моменту набрання законної сили ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2019 року 
у справі № 750/13521/14 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення у справі № 750/13521/14 (т. 1, а. с. 216-219).
Захист позивача адвокат Копейкін С. О. здійснював на підставі ордера 
серії АА № 078721 від 17 березня 2016 року та договору про надання правової допомоги від 16 березня 2016 року, згідно з умовами якого гонорар (оплата) за надану правову допомогу (захист інтересів) за цією угодою, обчислюється виходячи з фактичних затрат робочого часу адвоката та надання правової допомоги у справі, підготовка та складання процесуальних документів, тривалості професійних відносин з підзахисним, професійного досвіду адвоката, за домовленістю сторін.
Додатковою угодою від 13 квітня 2016 року до договору про надання правової допомоги від 16 березня 2016 року сторонами визначено, що вартість гонорару за підготовку та участь адвоката Копейкіна С. О. в одному судовому засіданні суду першої інстанції складає 7 тис. грн. У випадку підготовки до судового засідання та відкладення його з причин, які не залежать від волі сторін, оплачується гонорар також у розмірі 7 тис. грн. Вартість однієї години наданої адвокатом іншої правової допомоги (послуг) клієнту становить 1 тис. грн (т. 1, а. с. 226).
Актом виконаних робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом 
Копейкіним С. О. при наданні юридичної (правової ) допомоги 
ОСОБА_1 за договором від 16 березня 2016 року, складеним 
06 серпня 2019 року, встановлено, що за надання юридичної (правової) допомоги за договором від 16 березня 2016 року ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити кошти у сумі 252 500 грн без ПДВ упродовж 
12 місяців з моменту набрання законної сили ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2019 року у справі № 750/13521/14  про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення у справі № 750/13521/14 
(т. 1, а. с. 227-229).
Відповідно до протоколу від 27 квітня 2020 року № 3 загальних зборів учасників АО «Артіль Адвокатів» у складі Подосінова А. О. та ОСОБА_7 прийнято рішення передати адвокату Подосінову А. О. увесь гонорар за договором від 12 квітня 2016 року № 3/38/16, який існує на сьогодні та виникне у майбутньому, за надану ним правову допомогу ОСОБА_1 . Уповноважено Подосінова А. О. повідомити ОСОБА_1 про прийняте рішення учасників об`єднання та підписати і укласти з ним додаткову угоду по договору від 12 квітня 2016 року № 3/38/16, якою змінити порядок оплати гонорару на оплату грошових коштів адвокату Подосінову А. О. на умовах, визначених між Подосіновим А. О. та ОСОБА_1 
(т. 2, а. с. 138).
Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги 
від 12 квітня 2016 року, укладеною 27 квітня 2020 року між АО «Артіль Адвокатів» в особі Подосінова А. О. та ОСОБА_1 , визначено, що пункт 4.2 договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року належить викласти в наступній редакції: «Гонорар сплачується шляхом сплати грошових коштів адвокату Подосінову А. О. Пункт 4.3 договору 
про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року виключити» 
(т. 2, а. с. 139).
Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги 
від 16 березня 2016 року, укладеною 27 квітня 2020 року між адвокатом Копейкіним С. О. та ОСОБА_1, визначено, що пункт 4 договору про надання правової допомоги від 16 березня 2016 року викласти в новій редакції: « ОСОБА_1 за даною угодою бере на себе зобов`язання сплатити гонорар за надану Копейкіним С. О. правову допомогу шляхом сплати грошових коштів адвокату Подосінову А. О.» (т. 2, а. с. 140).
29 квітня 2020 року адвокатом Подосіновим А. О. було прийнято від ОСОБА_1 675 230 грн за договором про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року, про що свідчить копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 29 квітня 2020 року № 3/38/16 (т. 2, а. с. 141).
Заявляючи вимогу про відшкодування суми, сплаченої у зв`язку з наданням юридичної допомоги при розгляді кримінальної справи, у розмірі 
675 230 грн, ОСОБА_1 зазначав, що його захист у кримінальному провадженні здійснювали адвокати: Подосінов А. О. та Копейкін С. О., які надавали правову допомогу впродовж 3 місяців досудового слідства (участь у проведенні всіх слідчих дій з підозрюваним, судових засіданнях щодо застосування до підозрюваного заходів забезпечення кримінального провадження) та 55 місяців судового розгляду кримінальної справи 
(участь у 35 судових засіданнях, складання 16 адвокатських запитів про витребування інформації та подання 11 клопотань про витребування інформації, визнання доказів обвинувачення недопустимими та закриття кримінального провадження).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на 
захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.
Згідно з положеннями статей 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури 
і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення 
від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури 
і суду» зазначено, що у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.
Порядок застосування зазначеного вище Закону встановлений Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури, Міністерства фінансів України від 04 березня 
1996 року № 6/5/3/41 (далі - Положення).
Абзацом 3 пункту 10 Положення передбачено, що до сум, які підлягають поверненню громадянинові на підставі пункту 4 статті 3 Закону, відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи на користь позивача 240 тис. грн за надану юридичну допомогу в кримінальному провадженні, суд апеляційної дійшов висновку, що відшкодуванню підлягають не всі понесені позивачем витрати на юридичну допомогу у кримінальному провадженні, а виключно витрати за участь адвоката у розгляді кримінальної справи судом першої інстанції (судові засідання за участю адвоката). 
З таким висновком апеляційного суду Верховний Суд не погоджується з огляду на таке. 
Положення КПК України визначають кримінальне провадження та кримінальну справу як аналогічні, тотожні поняття. 
Так, відповідно до частини першої статті 317 КПК України документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення та інші документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються до обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності і є матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).
Отже, судом апеляційної інстанції неправильно тлумачено наведене 
у пункті 10 Положення поняття «справи» та всупереч до положень 
КПК України звужено його зміст виключно до судового провадження (судових засідань). 
Водночас частиною шостою статті 9 КПК України передбачено, що 
у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або 
неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7цього Кодексу.
Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на захист (пункт 13 частини першої статті 7 КПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.Захисник має право брати участь у проведенні допиту та інших процесуальних діях, що проводяться за участю підозрюваного, обвинуваченого, до першого допиту підозрюваного мати з ним зустріч без дозволу слідчого, прокурора, суду, 
а після першого допиту - мати такі зустрічі без обмеження в часі та кількості у робочі, вихідні, святкові, неробочі дні.
Права підозрюваного, обвинуваченого, яким відповідно користується захисник, визначенні частиною третьою та четвертою статті 42 КПК України, серед яких: 
 - на першу вимогу мати захисника і зустріч із ним незалежно від часу в робочі, вихідні, святкові, неробочі дні до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - зустрічі без обмеження в часі та кількості у робочі, вихідні, святкові, неробочі дні; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних діях; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги;
 - давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати;
 - збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази;
 - брати участь у проведенні процесуальних дій;
 - під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу;
 - заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, про забезпечення безпеки щодо себе, членів своєї сім`ї, близьких родичів, майна, житла тощо;
 - ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу;
 - одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення;
 - оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Обвинувачений також має право, зокрема:
 - брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення;
 - збирати і подавати суду докази;
 - висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження;
 - виступати в судових дебатах.
Згідно з частиною першою статті 47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.
Таким чином, положеннями КПК України визначено, що юридична допомога в кримінальному провадженні (кримінальній справі) включає дії адвоката як на стадії досудового розслідування, так і судового провадження. 
У Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року 
№ 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), зазначено, що «правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати».
Отже, правова допомога має тлумачитися більш ширше та охоплювати будь-яку діяльність, спрямовану на захист особи та реалізацію її прав. 
До правової допомоги належать консультації, роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво в судах. 
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, серед іншого, є: 
 - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
 - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
 - захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні, зокрема: 
 - адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;
 - інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Таким чином, апеляційним судом було безпідставно відмовлено позивачу 
у відшкодуванні витрат, сплачених адвокату за захист позивача у статусі підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування, складання адвокатом процесуальних документів, збирання та подання до суду доказів тощо. 
За таких обставин, понесені позивачем витрати у вигляді сплачених сум за надання юридичної допомоги, підлягають відшкодуванню у повному обсязі, що згідно з копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 29 квітня 2020 року № 3/38/16 становить 675 230 грн.
Доводи касаційної скарги Офісу Генеральної прокуратури про відсутність доказів ведення Копейкіним С. О. та Подосіновим А. О. спільної адвокатської діяльності, як підстава для відмови у стягненні цієї суми, 
не заслуговують на увагу. Так, юридична (правова) допомога позивачу 
у кримінальному провадженні надавалася Копейкіним С. О. на підставі договору про надання правової допомоги від 16 березня 2016 року. Відповідно до акту виконаних робіт від 06 серпня 2019 року вартість фактично наданих адвокатом Копейкіним С. О. послуг (юридичної допомоги) становила 252 500 грн. Додатковою угодою від 27 квітня 
2020 року, укладеною між Копейкіним С. О. та позивачем, сторони визначили порядок оплати гонорару шляхом сплати грошових коштів адвокату Подосінову А. О. Отже, сторони договору, будучи вільними 
у виборі умов договору (статті 6, 627 ЦК України), визначили умови оплати послуг за вказаним договором шляхом сплати позивачем гонорару Подосінову А. О. , що й було зроблено згідно з квитанцією від 29 квітня 
2020 року № 3/38/16. При цьому не оспорюється, що саме така сума 
була витрачена ОСОБА_1 за надання юридичної допомоги 
у кримінальному провадженні. 
Посилання касаційної скарги Офісу Генерального прокурора на 
помилковість зміни апеляційним судом рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року в частині визначення загальної суми відшкодування, а саме з 1 882 243,92 грн до 2 524 243,92 грн, 
є безпідставними, так як справа в апеляційному порядку переглядалася двічі й щоразу суд збільшував загальну суму відшкодування. Зокрема, суд апеляційної інстанції постановою від 01 липня 2021 року збільшив суму відшкодування моральної шкоди на 402 тис. грн. Оскаржуваною постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року стягнуто на користь позивача 240 тис. грн на відшкодування витрат за надання юридичної допомоги в межах кримінального провадження. 
Отже, збільшення загальної суми відшкодування на 642 тис. грн, а саме 
з 1 882 243,92 грн до 2 524 243,92 грн, є законним.
Доводи Державної казначейської служби України про те, що питання відшкодування витрат на юридичну допомогу, понесених сторонами в кримінальному провадженні, повинно вирішуватися під час винесення судом вироку, не заслуговують на увагу, так як понесені позивачем витрати на юридичну допомогу у розмірі 675 230 грн відшкодовуються відповідно 
до положень статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування 
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, яка переглядається
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства                                     є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, 
а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Статею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів                      у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
У касаційній скарзі Офісу Генерального прокурора зазначено 
про необґрунтованість постанови Чернігівського апеляційного суду 
від 30 вересня 2022 року в частині збільшення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді першої інстанції, а саме з 30 984,84 грн до 40 704,84 грн. 
Разом з тим, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 18 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто на його користь відшкодування у розмірі 1 882 243,92 грн із заявлених 2 961 162,41 грн. 
Позивач під час розгляду справи у суді першої інстанції подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45 тис. грн та витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, у розмірі 
7 491,60 грн, а всього у розмірі 52 491,60 грн. 
Додатковим рішення Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 12 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Офісу генерального прокурора на користь ОСОБА_1 
28 620 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 364,84 грн витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, а всього у сумі 30 984,84 грн.
При цьому суд врахував, що позов було задоволено частково, тому задовольнив витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в силу положень пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України. 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 
2021 року змінено, збільшено суму відшкодування з 1 882 243,92 грн до 2 284 243,92 грн.
Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у збільшені визначного додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 
2021 року розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції. 
Проте, у частині тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому Чернігівський апеляційний суд, змінивши своєю постановою 
від 01 липня 2021 року рішення суду першої інстанції від 18 січня 2021 року, повинен був змінити здійснений районним судом розподіл судових витрат, поклавши такі витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Саме такий висновок було викладено у постанові Верховного Суду 
від 08 червня 2022 року за наслідками попереднього перегляду цієї справи 
у касаційному порядку (провадження № 61-12600св21). Тому Верховним Судом було скасовано додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року в частині відмови змінити розподіл судових витрат, понесених у суді першої інстанції, та справу в цій частині направлено на новий розгляд до апеляційного суду. 
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оскаржуваною постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року змінено, збільшено суму на відшкодування з 1 882 243,92 грн 
до 2 524 243,92 грн. 
У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції, врахувавши, що додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 
2021 року є невід`ємною частиною основного рішення, збільшив витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, а саме з 30 984,84 грн до 40 704,84 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог у силу положень пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України).
Доводи касаційної скарги Офісу Генерального прокурора про те, що така сума витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на категорію складності справи, відсутність детального опису гонорару адвоката, не є співмірною та не відповідає принципу справедливості, є безпідставними, так як не зазначено, у чому саме полягає порушення судами вказаних принципів при відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу. 
Суди дослідили надані позивачем докази витрат на професійну правничу допомогу та врахували вищевикладені принципи відшкодування таких витрат. 
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат 
на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи 
та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе лише на підставі клопотання іншої сторони. 
Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові 
від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, та Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16 листопада 2022 року 
у справі № 910/7310/20, провадження № 12-23гс22
Разом з тим, Офіс Генерального прокурора не звертався до суду з клопотанням про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, а суд з власної ініціативи, враховуючи наведені норми процесуального права і принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про їх зменшення.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції у справі, яка переглядається
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів 
у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції 
при розгляді цієї справи адвокат Подосінов А. О. здійснював на підставі договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року № 3/38/16 (т. 1, а. с. 210-212) та ордеру від 15 вересня 2020 року (т. 3, а. с. 107).  
Згідно з договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року адвокат Подосінов А. О. зобов`язався здійснювати захист, представництво інтересів ОСОБА_1 та надавати йому інші види правової допомоги, що визначені цим договором, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати за цим договором (пункт 1.1 договору).
Пунктом 4 вказаного договору встановлено розмір і порядок оплати гонорару, зокрема: за здійснену правову допомогу, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар, розмір якого узгоджується сторонами та визначається в додатковій угоді до даного договору. Гонорар сплачується шляхом сплати грошових коштів виконавцю або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.
Відповідно до завдання (доручення) № 9, яке є додатком до договору 
про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року та укладене 
між АО «Артіль Адвокатів» в особі Подосінова А. О. та клієнтом 
ОСОБА_1 , останній повинен сплатити виконавцю гонорар за надання правової (правничої) допомоги клієнту за цим завданням (дорученням) у розмірі та порядку, що встановлені умовами договору та цього завдання, а саме: клієнт повинен сплатити виконавцю гонорар у сумі 11 тис. грн без ПДВ у строки, визначені в акті про виконання цього завдання (доручення) (т. 6, а. с. 65-66).
Актом від 04 жовтня 2022 року № 16 про виконання завдання (доручення) 
№ 9 визначено, що за домовленістю сторін за надання правової допомоги за завданням (дорученням) № 9 у частині фактично наданої правової допомоги клієнт зобов`язаний сплатити виконавцю кошти у сумі 11 тис. грн без ПДВ у строк до 31 березня 2023 року. У разі відкриття касаційного провадження в частині оскарження постанови Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 750/928/20 клієнт зобов`язаний сплатити виконавцю вказаний гонорар (11 тис. грн) протягом 4 місяців після винесення остаточного рішення судом касаційної інстанції 
(т. 6, а. с. 67).
В описі робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги ОСОБА_1 , від 04 жовтня 2022 року наявний перелік відповідних робіт, послуг, дій, здійснених адвокатом Подосіновим А. О. у ході апеляційного розгляду справи, зокрема, складання та подання до суду клопотання про витребування судової справи, складання та подання до суду заяви про намір подати докази, підготовка та подання до суду письмових пояснень, підготовка та участь у судових засіданнях, складання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі (т. 6, а. с. 64).
Під час розгляду справи апеляційним судом адвокатом Подосіновим А. О. подано заяву про те, що докази понесених позивачем витрат на правову допомогу буде надано протягом 5 днів з дати ухвалення рішення у справі 
(т. 5, а. с. 241). Заяву про ухвалення додаткового рішення у справі представником направлено до суду поштою 04 жовтня 2022 року 
(т. 6, а. с. 71), тобто у п`ятиденний строк після винесення апеляційним судом постанови від 30 вересня 2022 року.
Письмові заперечення Державної казначейської служби України про необґрунтованість заявленого розміру витрат на правничу допомогу до апеляційного суду не надходили.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження у зв`язку з наданням юридичної допомоги, задоволена на 35,5 % (240 тис. грн) від первісної заявленої в суді першої інстанції суми (675 230 грн).
Врахувавши наявність встановленого фіксованого розміру гонорару, 
факт отримання позивачем необхідних юридичних послуг, а також пропорційність відшкодування особі судових витрат відповідно до задоволених вимог, апеляційний суд правильно вважав за необхідне відшкодувати ОСОБА_1 3 905 грн, понесених у подальшому витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, що становить 35,5 % від 11 тис. грн.
Отже, додаткова постанова Чернігівського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року є законною та обґрунтованою,
Доводи касаційної скарги Державної казначейської служби України про те, що адвокатом Подосіновим А. О. не було направлено органу Казначейства заяву про ухвалення додаткового рішення, а про існування додаткової постанови суду апеляційної інстанції від 18 жовтня 2022 року Казначейство дізналося з Єдиного державного реєстру судових рішень, що позбавило його права висловити свою думку щодо реальності та необхідності понесених позивачем таких судових витрат, є безпідставними, оскільки попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач 
очікував понести у зв`язку з розглядом справи, було зазначено позивачем 
в апеляційній скарзі. 30 вересня 2022 року у судовому засіданні за участю представника Державної казначейської служби України адвокатом позивача було заявлено намір надати докази, що підтверджують розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, та просив суд вирішити питання про розподіл цих витрат після ухвалення судом рішення по суті позовних вимог. 04 жовтня 2022 року позивачем рекомендованим 
листом на адресу Державної казначейської служби України направлено копію заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та докази таких витрат. Докази направлення такої заяви (фіскальний чек від 04 жовтня 2022 року) надані позивачем апеляційному суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення та містяться у матеріалах справи. 11 жовтня 2022 року апеляційним судом на адресу Державної казначейської служби України було направлено судову повістку про 
судове засідання 18 жовтня 2022 року, на яке представники Казначейства не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Отже, Державній казначейській службі України завчасно надані докази судових витрат позивача на професійну правничу допомогу та направлено повістку з датою та часом судового засідання. 
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом 
повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права оскаржуване рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року тапостанова Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження у зв`язку з наданням юридичної допомоги, підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог у повному обсязі, стягнувши з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 675 230 грн на відшкодування витрат, сплачених у межах кримінального провадження у зв`язку з наданням юридичної допомоги.
У зв`язку з цим рішення Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 18 січня 2021 року в частині визначеного розміру загальної суми відшкодування підлягає зміні, збільшивши визначений розмір загальної суми відшкодування з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 з 1 882 243,92 грн до 2 959 473,92 грн.
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, у тому числі, із розподілу судових витрат.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Позивач під час розгляду справи у суді першої інстанції подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45 тис. грн та витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, у розмірі 
7 491,60 грн, а всього у розмірі 52 491,60 грн. 
Враховуючи часткове задоволення заявлених позовних вимог 
майнового характеру на 99,95 % (задоволено 2 959 473,92 грн із заявлених 
2 961 162,41 грн), беручи до уваги підтверджений належними доказами і не спростований відповідачами факт надання адвокатом Подосіновим А. О. правової допомоги у ході розгляду районним судом справи, з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 52 465,35 грн витрат на професійну правничу допомогу та витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
З огляду на викладене, постанова Чернігівського апеляційного суду 
від 30 вересня 2022 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат підлягає скасуванню, а додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2021 - зміні, збільшивши стягнуту з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу та витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, з 30 984,84 грн до 52 465,35 грн. 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Подосінова Андрія Олександровича - задовольнити. 
Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити частково. 
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення. 
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року 
тапостанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року 
в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 
до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, 
у зв`язку з наданням юридичної допомоги, скасувати. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги, задовольнити. 
Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку 
на користь ОСОБА_1 675 230 грн на відшкодування витрат, сплачених у межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року 
(з урахуванням постанови Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року), у частині визначеного розміру загальної суми відшкодування змінити, збільшити визначений розмір загальної суми відшкодування 
з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 
з 1 882 243,92 грн до 2 959 473,92 грн.
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року 
в частині розподілу судових витрат скасувати.
Додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова 
від 12 лютого 2021 року змінити, збільшити стягнуту з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу та витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, з 30 984,84 грн до 52 465,35 грн. 
Додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 жовтня 
2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець