ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                                            Головуючий І інстанції: Кіндяк І.С.
10 січня 2023 р.	Справа № 545/2934/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Курило Л.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Машури А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду від 05 квітня 2022 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до    інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області майора поліції Скок Руслана Миколайовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про  визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 
В с т а н о в и в:
           13.09.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області майора поліції Скок Р.М. (далі – відповідач, інспектор поліції) про накладання на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.09.2021 року серії БАА № 468848 (далі – Постанова), якою він підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на підставі ч. 1  ст. 121 КУпАП, та провадження у справі закрити.
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а відповідачем всупереч вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови від 07.09.2021 року серії БАА № 468848 не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна його вина у вчиненні такого правопорушення. Крім цього, порушено вимоги ст. 297 КУпАП та вимоги інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі – Інструкція № 1395). 
Також, позивач зазначив, що виходячи зі змісту постанови, в графі 2 вказано місце складання постанови: АДРЕСА_1 , проте розгляд справи і винесення постанови здійснювались у приміщенні Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП за адресою: Полтавська область, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В. Згідно вимог інструкції № 1395 та КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Отже, розгляд справи проводився не в місці визначеному Законом.
Крім того, позивач зазначив, що про застосування поліцейським нагрудного відео реєстратора його повідомлено не було, і інформації про змонтовану/розміщену фотозйомку і відеотехніку технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото – і кінозйомки, відеозапису в приміщенні службового кабінету УПП в Полтавській області, де проводивс розгляд справи, на видному місці розміщено не було, що являється порушенням і таким чином вказаний відеозапис отриманий незаконно.
Також, позивач зазначив, що як доказ оцінювалась копія його пояснення, що було надано інспектору ВМАЗ УПП в Полтавській області Щеглову О.В. в рамках службової перевірки і до розгляду справи про адміністративне правопорушення не має відношення, а пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення не надавалось. 
Крм того, позивач зазначив, що з копії його пояснення встановлено, що він перебував в службовому автомобілі «Міцубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 , на відео з реєстратора також зафіксовано автомобіль поліції з написом «Outlander», проте в оскаржувані постанові графа 5 вказаний транспортний засіб «СКС МOU 07 HП».
У відзиві на адміністративний позов відповідач УПП в Полтавській області ДПП, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначав, що 30.08.2021 року на адресу Управління надійшла скарга громадянина ОСОБА_2 щодо порушення правил дорожнього руху водієм службового автомобіля поліції з номерним знаком НОМЕР_1 , до свого звернення останній додав запис автомобільного відео реєстратора, на якому зафіксовано факт порушення ПДР України, а саме: 29.08.2021 року близько 21 год. 45 хв. На вул. Київське Шосе, 2 м. Полтави, водій службового автомобіля Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , керував транспортним засобом, на якому в темну пору доби не горіли габаритні вогні. В рамках проведення перевірки фактів, викладених у скарзі, було встановлено особу водія службового автомобіля Mitsubishi Outlander (абревіатура - СКС МOU 07 HП) номерний знак НОМЕР_1 станом на 29.08.2021 року 21 год. 45 хв. Відповідно до Розстановки сил та засобів роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області ДПП з 19-00 год. 29.08.2021 року до 07-00 год. 30.08.2021 року водієм транспортного засобу був поліцейський ОСОБА_1 . Також, відповідно до журналу обліку інструктажів водіїв УПП, 29.08.2021 року ОСОБА_1 особисто підписався як інспектор, що заступає на зміну у якості водія службового автомобіля та пройшов відповідний інструктаж. Окрім того, відповідно до відео з нагрудної відеокамери ОСОБА_1 (№ ВІ 10035), де зафіксовано факт спілкування ОСОБА_2 та інспектора ОСОБА_1 29.08.2021 року о 21 год. 48 хв., саме інспектор ОСОБА_1 залишив місце водія службового автомобіля та розпочав спілкування з ОСОБА_2 . Окрім того, в своїх письмових поясненнях інспектор ОСОБА_1 підтвердив факт особистого керування службовим авто 29.08.2021 року, вказавши, що 29.08.2021 року близько 21 год. 45 хв. У м. Полтава по вул.. Європейській, 187, керуючи службовим автомобілем, помітив та зафіксував порушення ПДР України водієм ОСОБА_3 . Після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , останні вказав поліцейському ОСОБА_1 про технічну несправність службового автомобіля поліції, а саме: не горіли габаритні вогні в темну пору доби. Дана несправність, за словами ОСОБА_1 , була усунута на місці.  
Крім того, відповідач зазначив, що розгляд справи відбувся саме за місцем вчинення правопорушення, тобто за місцем дислокації підрозділу, на території якого вчинено правопорушення: у приміщенні адмінбудівлі УПП в Полтавській області ДПП (с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В), що і відображено у адмінпостанові.
Рішенням Полтавського районного суду від 05.04.2022 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Судове рішення вмотивовано тим, що у судовому засіданні було спростовано твердження позивача щодо його невинуватості у вчиненні а/п за ч. 1  ст. 121 КУпАП, оскільки під час судового розгляду було надано докази порушення водієм ОСОБА_1   п. 31.4.3 ПДР  України.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення його позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує фактично аналогічними доводами, що наведені у позові. 
Відзиви на апеляційну скаргу не надходили, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи. 
За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Згідно зі ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.
          Судом установлено, що 30.08.2021 року на адресу Управління надійшла скарга громадянина ОСОБА_2 щодо порушення правил дорожнього руху службовим автомобілем поліції з номерним знаком НОМЕР_2 , а саме: 29.08.2021 року близько 21 год. 45 хв. на перехресті вул. Київське Шосе та Європейської до нього підїхав автомобіль поліції з ввимкненими габарітними вогнями. В такому ж стані автомобіль виконав проїзд означеного перехрестя. Заявник просив провести перевірку по даному факту та повідомити його про її результати (а.с. 139).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
          З метою надання оціки правомірності дій працівників УПП в Полтавській області ДПП призначено перевірку за вказаним фактом, у ході проведення якої встановлено особу водія службового автомобіля Mitsubishi Outlander (абревіатура - СКС МOU 07 HП) номерний знак НОМЕР_1 станом на 29.08.2021 року 21 год. 45 хв. Відповідно до Розстановки сил та засобів роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області ДПП з 19-00 год. 29.08.2021 року до 07-00 год. 30.08.2021 року водієм транспортного засобу був поліцейський ОСОБА_1 (а.с. 45-57).
          Під час проведення перевірки, був опитаний мавйор поліції ОСОБА_1 , досліджено базу данних Інформаційного порталу НП України, досліджено відеозапис, що для проведення перевірки та прийняття рішення надав гр-н ОСОБА_2 .
В ході перевірки встановлено, що 07.09.2021 року майор поліції ОСОБА_1 притянутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до  ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі – № 3353-XII)  регулюються    ПДР України, затвердженими  постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону № 3353-XII).
Відповідно до п. 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема: режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як зазначено в постанові серії БАА № 468848 від 07.09.2021 року, 29.08.2021 року близько 21 год. 45 хв. в м. Полтава по вул. К. Шосе 2, водій керував транспортним засобом, що мав несправність зовнішніх світлових приладів в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, та був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн (а.с. 43).
Розгляд справи відбувся за місцем дислокації підрозділу, на території якого вчинено правопорушення: у приміщенні адмінбудівлі УПП в Полтавській області ДПП (с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В).
Пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною 2 ст. 276 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
У пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від  26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.
При цьому, Законом України від 14.07.2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №752/15787/16-а та від 20.05.2020 року у справі 524/5741/16-а.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Таким чином, колегія суддів вважає слушними доводи позивача стосовно порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення його до адміністратвиної відпловідальності, а саме проведення розгляду справи за місцем знаходження органу – УПП в Полтавській області ДПП, а не за місцем вчинення адміністративного правопорушення.
Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.
Відтак, суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови від 07.09.2021 року серії БАА № 468848.
Щодо вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.01.2022 року по справі № 569/8213/17 «<…> право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених  ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення  випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності».
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З огляду на викладені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 268-272, 286, 292, 293, 308, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Полтавського районного суду від 05 квітня 2022 року в частині, якою судом відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області майора поліції Скок Руслана Миколайовича про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07 вересня 2021 року серії БАА № 468848, з прийняттям нового судового рішення про задоволення цих вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .
Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області майора поліції Скок Руслана Миколайовича про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07 вересня 2021 року серії БАА № 468848.
В іншій частині, рішення Полтавського районного суду від 05 квітня 2022 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	Л.В. Курило    А.О. Бегунц   	
          Постанова у повному обсязі складена і підписана 10 січня 2023 року.