ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 лютого 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/6329/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Щербака А.А., Чумака С.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Лозицька І.О.) в адміністративній справі №160/6329/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

02.05.2022р. позивач звернувся до суду з позовом до  Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про визнання протиправною бездіяльність Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» щодо не нарахування та невиплати відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України середнього заробітку (грошового забезпечення), з дати увільнення від служби з 25.02.2022 року; зобов`язання Державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)» нарахувати та виплатити позивачу відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України середній заробіток (грошове забезпечення) та компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифи на послуги, з дати увільнення від служби з 25.02.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач всупереч нормам Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Кодексу законів про працю України, не нараховую та не виплачує середній заробіток (грошове забезпечення) з дати увільнення від роботи, з 25.02.202 року, у зв`язку з призовом на військову службу в особливий період зі збереженням місця служби та посади.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України середнього заробітку (грошового забезпечення), з 01.04.2022 року.
Зобов`язано Державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України середній заробіток (грошове забезпечення), з 01.04.2022 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального права,  просить скасувати рішення суду та прийняти  нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано норму п. 29 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і навчальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 13 вересня 2021 року №3226/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.09.2021 року за №1245/36867. Відповідно до вказаної норми, грошове забезпечення не зберігається з підстав призову під час мобілізації, на особливий період.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити у її задоволенні.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач, майор внутрішньої служби, проходив службу в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» на посаді заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи.
24.02.2022 року позивачем була отримана повістка про відправку до центру комплектування, де його було мобілізовано до лав Збройних Сил України та направлено дня подальшого проходження військової служби.
Відповідно до повідомлення центру комплектування від 05.04.2022 року № 1504 про призов за мобілізацією з 25.02.2022 року ОСОБА_1 , яке було надіслано на адресу відповідача, яким було роз`яснено питання щодо збереження за позивачем місця роботи, посади та середнього заробітку (грошового забезпечення) на час призову.      
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022року № 38 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_1 є таким, що 25.02.2022 року, призваний районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у Збройні Сили та згідно з мобілізаційних планів, призначений на посаду, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення за нормою №1 (каталог) з 25.02.2022 року.
Наказом начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» від 28.02.2022 року № 24/ОС-22 «По особовому складу» майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, осіб з числа резервістів та військовозобов`язаних, на військовий період із збереженням місця служби (посади) та виплатою середньомісячного грошового забезпечення (заробітку).
Наказом начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» від 04.04.2022 року № 44/ОС-22 «По особовому складу» майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, осіб з числа резервістів та військовозобов`язаних, на військовий період із збереженням місця служби (посади) без збереження грошового забезпечення, з 01.04.2022 року.
Наказом  начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» від 07.04.2022 року № 47/ОС-22 «По особовому складу» майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи увільнено від виконання обов`язків у зв`язку із призовом на військову службу, 25.02.2022 року, до Збройних Сил України, на особливий період зі збереженням місця служби та посади, без збереження грошового забезпечення на період військової служби.
Позивач не погодившись з увільненням без збереження грошового забезпечення на період військової служби, звернувся до відповідача із інформаційними запитом.
Листом  від 26.04.2022 року № 80/16-Н-04-22 Державна установа «Криворізька виправна колонія (№80)» повідомила позивача, що грошове забезпечення не нараховується з урахуванням  п. 29 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і навчальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 13 вересня 2021 року №3226/5.
Не погодившись із відмовою відповідача щодо нарахування та виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) з дати увільнення від роботи - з 25.02.2022 року на період військової служби, позивач звернувся до суду з даним      позовом.
Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, враховуючи приписи ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ має право на грошове забезпечення з часу мобілізації, проте врахував період з якого було прининено таку виплату.
Переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла таких висновків.
Спірним у справі є право позивача на грошове забезпечення, передбаченого як  гарантією, передбаченою частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України та ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" № 2713-IV від 23 червня 2005 року.
Статтею 1 Закону № 2713-ІVпередбачено, що на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.
Згідно з ч.1 ст.14 вказаного Закону, до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
Частиною 2 статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Абзацом 1 частини 8 статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).
05.10.2021 року вступив в дію наказ Міністерства юстиції України від 13 вересня 2021 року №3226/5 «Про затвердження змін до Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і навчальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.09.2021 року за №1245/36867, згідно якого Порядок доповнений пунктом 29, яким зазначено, що за особами рядового і начальницького складу, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення грошове забезпечення не зберігається.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач,  проходив службу в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» на посаді заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи.
24.02.2022 року позивач отримав повістку про відправку до центру комплектування. З 25.02.2022р. позивача мобілізовано до лав Збройних Сил України та направлено дня подальшого проходження військової служби.
Відповідно до преамбули Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 39 вказаного Закону, громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту".
Відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та норми законодавства, є вірними висновки суду першої інстанції, що на позивача, як на особу рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються гарантії, передбачені статтею 119 КЗпП України отримання середнього заробітку за основним місцем роботи.
Доводи скаржника  на п. 29 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально - виконавчої служби України, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідні зміни до ст. 119 КЗпП України не вносились, а норми Закону та Кодексу мають вищу юридичну силу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів  дійшла висновку, що, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80) – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року в адміністративній справі №160/6329/22 – залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак