Справа № 349/179/22 
Провадження № 22-ц/4808/262/23 
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого                Девляшевського В.А., 
               суддів:                Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,
               секретаря                Кузів А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатіва Олекси Любомировича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на рішення Рогатинського районного суду, ухвалене головуючим суддею Гаврилюк О.О. 08 грудня 2022 року, повний текст якого складено 12 грудня 2022 року,
в с т а н о в и в:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (надалі - ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача 1081,79 грн безпідставно стягнутих коштів на підставі виконавчого напису.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №122321 про стягнення з неї на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 8866,50 грн заборгованості за кредитним договором №0983283671 від 13.03.2018, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ІНФІНАНС», право вимоги за яким відступлено відповідачу. Вказала, що на підставі виконавчого напису з неї стягнуто 1081,79 грн. Позивач вважає, що оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений, сума боргу не є безспірною, таким чином у приватного нотаріуса не було правових підстав для вчинення виконавчого напису, а тому з цих підстав просила позов задовольнити. 
Рішенням Рогатинського районного суду від 08 грудня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №122321, який вчинений 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №0983283671 від 13.03.2018 в розмірі 8866 грн 50 коп. та 50 грн 00 коп. витрат за вчинення виконавчого напису. Стягнуто з ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 4521,79 грн стягнених коштів на підставі виконавчого напису №122321, який вчинений 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., 5000 грн витрат на правничу допомогу, вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині витрат на правничу допомогу, представник ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» подав апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідачем в суді першої інстанції було подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, якому суд не надав жодної оцінки. Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутній детальний опис виконаних представником позивача робіт. На думку представника ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс», підготовка даної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, оскільки справа не є складною та існує багато практики з аналогічних спорів. Таким чином вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн не відповідає критерію розумності та справедливості. Також апелянт звертає увагу суду на те, що позивач не зверталася до позивача з пропозицією мирного врегулювання спору та на наявність кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед відповідачем.
Зважаючи на вказане, просив оскаржуване рішення змінити, зменшивши розмір стягуваних з ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу з 5000 грн до 1000 грн.
Позивач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляла, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. 
Представник ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» до апеляційного суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив апеляційну скаргу задовольнити. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності сторін та їх представників.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з огляду на таке.
Задовольняючи частково вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принцип співмірності та розумності судових витрат, долучених доказів щодо цих витрат, які підтверджують їх розмір, а також клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу прийшов до висновку про їх зменшення до 5 000 грн.
Колегія суддів погоджується з цим висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2022 між адвокатом Бургарт Т.І. та Михальською Н.І. укладений договір про надання правничої допомоги (а.с. 23).
07.02.2022 сторони додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 15.01.2022 погодили, що гонорар адвоката складає 1600 грн за одну годину фактичної роботи адвоката (а.с. 24 – зворот).
На підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу, позивачкою подано акт прийняття-здавання наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 15.01.2022 (а.с. 24).
Відповідно до згаданого вище акту сторони ствердили, що клієнт провела оплату, а адвокат отримала оплату в сумі 14 000 грн, з яких: 800 грн - юридична консультація тривалість 0,5 год.; інтерв`ювання клієнта, вивчення документів, узгодження позицій та ін. – 3200 грн тривалістю 2 год.; підготовка адвокатських запитів (приватному виконавцю; Міністерству юстиції України) - 1600 грн тривалістю 1 год.; підготовка заяв від імені клієнта – 1600 грн тривалістю 1 год.; підготовка позовної заяви з додатками - 4800 грн тривалістю 3 год., заява про забезпечення позову - 1600 грн тривалістю 1 год.
Також долучено довідку про рух коштів на рахунку ОСОБА_2 щодо поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 в сумі 4800 грн 09.02.2022, а також поповнення за рахунку в сумі 4000 грн через термінал без зазначення відправника (а.с. 120,121).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Проаналізувавши реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21. 
Оцінюючи заявлений стороною позивача та визначений судом розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді першої інстанції, на предмет їх пропорційності складності справи, колегія суддів погоджується із доводами відповідача про їх завищений розмір. Вказані доводи враховано судом першої інстанції та обґрунтовано зменшено розмір стягнення витрат на правничу допомогу з 14 000 грн до 5 000 грн.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що питання розподілу судових витрат, судом першої інстанції вирішено з дотриманням вимог закону, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення в оскаржуваній частині залишити без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-383, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 08 грудня 2022 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач:                                                         В.А. Девляшевський 
Судді:                                                                        В.М. Барков 
                                                                               Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 10 лютого 2023 року.