Дата документу  Справа № 314/868/22 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 314/868/22                  Головуючий в 1 інст. Капітонов Є.М.
Провадження №33/807/409/22                                         Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2022 року                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 липня 2022 р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресом: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною водій ОСОБА_1 16.04.2022 року о 21-15 год. в с. Бекарівка Запорізького району Запорізької області керував транспортним засобом ВАЗ 21104 держаний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» (результат – 1, 46 %). Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що з постановою суду не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.
Так, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 283 КУпАП у постанові не зазначив обставин, які встановив під час розгляду справи, а послався на зміст протоколу. В постанові суду перелічуються докази вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, без проведення їх аналізу. Розглянув справу без наявності витребуваних доказів, зокрема, повного відеозапису зробленого співробітниками поліції 16.04.2022 року, що підтверджує розгляд справи судом поверхово та без встановлення всіх обставин справи.
Вказує, що відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» зупинка транспортного засобу була безпідставною, оскільки ОСОБА_1 не допускав порушень Правил дорожнього руху, які б надавали підстави для зупинки його транспортного засобу, а тому всі наступні дії співробітників поліції є необґрунтованими. 
Також зазначає про відсутність підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 співробітниками поліції, оскільки у нього не убачалось ознак алкогольного сп`яніння, що підтверджує відеоматеріал, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення. Натомість, ні в протоколі ні в матеріалах справи не зазначено, що проводилась відеозйомка.

Вказує, відеозаписи із нагрудної камери співробітника поліції, які надані до суду та досліджені під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення не містять безперервного запису, дати та часу відеозйомки, як вимагає закон.
Звертає увагу, що в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу КМП «Вільнянська БЛ» ВМР, якому не надається право на проведення медичних оглядів на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння, затвердженого наказом Управління охорони здоров`я ЗОДА від 10.07.2020 року № 737, тому відповідне направлення є неналежним та недопустимим доказом у справі.
Крім того вказує, що наявний в матеріалах справи результат тесту теж є неналежним, недостовірним та недопустимим доказом висновку щодо наявності у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння, оскільки цей доказ отриманий співробітниками поліції з порушенням встановленого законодавством порядку.
Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У чергове призначене судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його адвокат не з`явилися, були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, тому розгляд справи, згідно ч.6 ст. 294 КУпАП, проводиться за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 105093 від 16.04.2022 року (а.с. 2) та визнаних судом доведеними підтверджується: 
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4);
роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6810, тест № 1241, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 1,46 проміле (а.с. 5);
актом огляду на станалкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1  керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проба позитивна 1,46 проміле (а.с. 3);
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 7,8); 
диском з відеозаписом (а.с. 10).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватістьОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.
Відповідаючи на доводи апелянта щодо відсутності доказів керування та підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить із сукупності відомостей, зафіксованих на відеоносії.
Так, відеозаписом події зафіксовано, що працівник поліції назвав ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд за допомогою спец приладу Драгер, на що останній погодився і добровільно пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 1,46 проміле (а.с.5). При цьому ОСОБА_1 незгоду з результатом огляду не висловив, а на пропозицію працівників поліції проїхали до медичного закладу відмовився. 
Крім того, з оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1  на запитання поліцейського про вживання алкогольних напоїв, зазначив, що вживав напередодні, як приступити до керування транспортним засобом, горілку, що підтверджує і факт керування транспортним засобом, та вказує на усвідомлення наявності причини, яка перешкоджала керуванню транспортним засобом та згоду з результатом тестування.
А тому, на переконання апеляційного суду працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП. 

Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності безперервного запису, дати та часу відео зйомки є безпідставними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. При цьому, наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: проведення, у присутності двох свідків, огляду ОСОБА_1 за допомогою спецприладу Драгер на місці зупинки, результат якого склав 1,46 проміле, за що настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Апеляційний суд зауважує, що переривання в часі запису є незначною та не впливає на сприйняття цілісності фіксування правопорушення і дій поліцейських при складанні протоколу. 

При цьому в апеляційній скарзі не оспорюються зафіксовані на відео обставини, які мали місце за участю ОСОБА_1 .

Доводи апелянта щодо безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження апеляційним судом, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 у інкримінованих адміністративних правопорушеннях.
Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Отже, на переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта щодо порушення ст. 33 КУпАП безпідставні. 

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Немченка О.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 липня 2022року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПзалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник