ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/219/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/2766/20 Категорія: 304090000 	Степченко М. Ю. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       16 лютого 2023 року         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року (повний текст судового рішення виготовлено 05 грудня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, –

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання на підставі договору позики, укладеної в формі розписки.
01.09.2020 ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 розписку, підтверджуючу отримання нею в борг коштів від позивачки в сумі 4000,00 доларів США з зобов`язанням повернути у гривневому еквіваленті відповідно до курсу продажу американського долара у АТ КБ «ПриватБанк» з терміном повернення до 31 жовтня 2020 року.
У зв`язку з порушенням зобов`язань ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4000,00 доларів США в гривневому еквіваленті станом на день повернення за офіційним курсом продажу американського долара АТ КБ «Приватбанк», а також судові витрати.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 4000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 12.11.2020 становить 112640,00 грн.
У решті вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки судовий збір в сумі 1126,40 грн.
При цьому суд виходив із доведеності позовних вимог. Договір позики відповідачка не оспорювала, до суду з позовною заявою/зустрічною позовною заявою не зверталася, та активних дій з приводу цього не проявляла. Суд визначив гривневий еквівалент присудженої до стягнення заборгованості за офіційним курсом НБУ, який діяв на момент пред`явлення позовної вимоги, тобто станом на 12.11.2020 за курсом 28,16 грн./дол. США. В гривневому еквіваленті сума боргу 4000,00 доларів США становить 112640,00 грн., а не 113640,00 грн., як зазначено позивачем в позові, тому суд задовольнив позов частково.

Додатковим рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14232,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.
У решті заявлених вимог про розподіл судових витрат та стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки судовий збір у розмірі 420,40 грн.
На рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, не погоджуючись з рішенням в частині визначення суми боргу станом на момент подання позову.
Просить рішення суду змінити в мотивувальній та резолютивній частині, пункт 2 позовної заяви задовольнити у формулюванні, що зазначено в позові. Також просить стягнути судові витрати апелянта в суді апеляційної інстанції з відповідачки на користь позивачки.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Суть апеляційної скарги зводиться до того, що позика надана в іноземній валюті; у розписці зазначено, що повертається борг в гривневому еквіваленті за курсом АТ КБ «ПриватБанк», що діє станом на момент повернення боргу.
Судове рішення оскаржується лише в частині визначення дня, за яким обраховується гривневий еквівалент боргу, що надано в іноземній валюті.
В решті рішення не оскаржується, тому не підлягає перегляду.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, – незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України).
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц (провадження № 61-4560св21) зазначено, що «за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц, вказала, що згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
З матеріалів справи встановлено, що 01.09.2020 ОСОБА_2 власноручно написала розписку про отримання нею позики в розмірі 4000,00 доларів США у гривневому еквіваленті від ОСОБА_1 . Дану позику зобов`язалася повернути у гривневому еквіваленті відповідно до курсу продажу американського долара АТ КБ «Приватбанк» до 31.10.2020.
Власноручним написанням розписки підтверджується факт визнання ОСОБА_2 боргу перед позивачкою ОСОБА_1 .
Факт написання боргової розписки відповідачкою не заперечується.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Окрім того, у розписці встановлено порядок повернення боргу: до 31.10.2020 та в гривневому еквіваленті відповідно до курсу продажу американського долара АТ КБ «Приватбанк».
Виходячи з реального характеру договору позики, в тому числі укладеного в формі розписки, враховуючи, що з вимогами про визнання недійсною розписки відповідачка не зверталась, колегія суддів вважає, що доводи позовної заяви про наявність підстав для стягнення позики є підтвердженими.
При цьому, колегія суддів керується положеннями ст. 533 ЦК України, яка прямо передбачає, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти саме на день платежу.
При укладенні договору сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено чинним законодавством (стаття 627 ЦК України).
Написавши власноруч розписку, виклавши умови повернення суми позики з прив`язкою до курсу долара на день повернення, відповідачка взяла на себе зобов`язання, які станом на момент звернення з позовом не виконала.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення 4000,00 дол. США в гривневому еквіваленті станом на день повернення за офіційним курсом продажу американського долара АТ КБ «ПриватБанк».
Суд першої інстанції, дійшовши обгрунтованих висновків про наявність підстав для стягнення боргу, у рішенні стягнув позику, визначивши її в гривневому еквіваленті станом на момент звернення з позовом.
Отже, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачкою було заявлено вимогу про стягнення боргу в розмірі 4000,00 дол. США за курсом станом на день повернення.
Відтак, позов є обґрунтований, доводи апеляційної скарги також є підтвердженими, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні в частині посилання на гривневий еквівалент станом на день подачі позову.
Судові витрати, понесені апелянтом у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню з протилежної сторони.
Підтверджені судові витрати апелянта складаються з судового збору, сплаченого за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 1689,60 грн., а також з витрат, на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., а всього 4689,60 грн.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд – 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року змінити в частині визначення гривневого еквівалента, виклавши другий абзац резолютивної частини в такій редакції:
«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) доларів США в гривневому еквіваленті станом на день повернення за офіційним курсом продажу американського долара АТ КБ «ПриватБанк»».
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4689,60 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

       Судді