ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 932/8931/21 (2-а/932/407/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції   на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2022 року у справі №932/8931/21 (2-а/932/407/21) за позовом   ОСОБА_1  до  Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, інспектора другої роти третього батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Сільверструка Євгена Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до інспектора другої роти третього батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Сільверструк Є.Г., управління патрульної поліції в Дніпропетровській області,  в якому просив скасувати постанову серії ЕАО № 4867503 від 06.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2022 року  позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4867503 відносно ОСОБА_2 за ч.4   ст.122 КУпАП   - скасовано.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів   ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕАО № 4867503 від 06.10.2021 року інспектором другої роти третього батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Сільверструк Є.Г. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4   ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення   та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.
Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 06.10.2021 року о 11 год. 54 хв. ОСОБА_1 в с. Братське,  буд. 5, вул. Запорізьке шосе , керуючи транспортним засобом FORD ESCAPE, д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті рухався зі швидкістю 101 км/год, тим самим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 51 км/год, вимірювання швидкості руху автомобілів здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості «TRUCAM ТС008376», чим порушив п.п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року   (далі   ПДР   України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4   ст. 122 КУпАП.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що інспектор патрульної поліції не зафіксував в установленому законом порядку порушення водієм транспортного засобу відповідного   пункту ПДР України, правомірність його вимоги про зупинку транспортного засобу та пред`явлення документів є не доведеною, так само як не доведено й підстави для здійснення контролю за наявністю договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, а тому за відсутності належних доказів з боку суб`єкта владних повноважень щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано штрафу, визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення є безпідставним.
Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з   ст. 222 КУпАП   органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 1   ст. 121 КУпАП.
За приписами частини 4   статті 122 КУпАП, в редакції чинній на час винесення спірної постанови, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами   п. 12.4 Правил дорожнього руху   у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Отже, Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.
Статтею 280 КУпАП   визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.
Згідно з ч. 2   ст. 72 КАС України   доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до   ст. 73 КАС України   належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до   ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано суду диск з фото- та відео- фіксацією на засіб TruCам LTI 20/20 № ТС008376,   відповідно до якого швидкість автомобіля з державним номером НОМЕР_1 становила 101км/год при обмеженні у 50 км/год. (а.с. 37)
Відповідачем в оскарженій постанові зазначено, що фіксування правопорушення здійснено вимірювачем TruCам № ТС008376, відповідно до вимог   ст. 283 КУпАП.
Доводи позивача щодо правових підстав застосування відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam № 008376 колегія суддів розцінює критично.
Зокрема, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 23.12.2020 року № UА.TR.001 (а.с. 31-34).
Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.
Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.
Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим   наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.
Відповідно до сертифіката перевірки типу № 22/3/В/21/376-18, виданого ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 26.12.2018 та чинного до 26.12.2028, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС008376 виробник Laser Technology Inc., США, є придатним до застосування. 
Зазначені в експертному висновку властивості алгоритму, унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення   правил дорожнього руху   від моменту її фіксації приладом TruCAM.
Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС008376 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості   TruCAM LTI 20/20 № ТС008376, спроможний робити лазерну фіксацію в автоматичному режимі, тому його показники можливо розцінювати, як належний та допустимий.
Отже, посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на прилад TruCam, отримані з порушенням чинного законодавства, є безпідставними, оскільки будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.
Крім того, в позовній заяві позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після ознайомлення з фотозйомкою та відеофіксацією на приладі TruCAM LTI 20/20, ним було встановлено, що вказані докази фіксації не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку 5.45 ПДР України «Населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що при керування транспортним засобом водій зобов`язаний дотримуватись Правил дорожнього руху (п.1.3 ПДР України).
Питання швидкості руху транспортних засобів врегульовано розділом 12 ПДР України.
Так, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. (пункт 12.4 ПДР   України).  Дане обмеження встановлення максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». 
Отже, водій, керуючи ТЗ повинен дотриматись вимог ПДР України, зокрема і знаків, в той же час, в оскаржуваній постанові поліцейським вказано, що подія порушення ПДР України зафіксована біля буд.5 по вул. Запорізьке шосе, с. Братське, тобто безпосередньо у населеному пункті, що позивачем не заперечується.
Також колегія суддів розцінює критично доводи позивача стосовно того, що відповідачем було відхилено клопотання позивача про надання відеозапису, оскільки з приладу TruCAM LTI 20/20 на думку позивача не було видно, що саме його ТЗ порушено швидкісний режим.
В той же час, позивач зазначає, що з фото- відеофіксації на приладі TruCAM LTI 20/20 не міститься інформація щодо місця знаходження знаку 5.45, отже наведене свідчить, що позивач був ознайомлений з фото- відеофіксації, однак не отримав безпосередньо відеозапис порушення на місці вчинення цього порушення.  В даному випадку працівником поліції правомірно було відхилено клопотання позивача на підставі Закону України «Про звернення громадян», в тому числі і з урахуванням того, що позивач в подальшому з питання отримання доказів інкримінуємого йому правопорушення до органів поліції не звертався.
Крім того, предметом розгляду даної справи згідно позовних вимог не є оцінка дій відповідача з розгляду заяви позивача про надання відеофіксації порушення. 
Також колегія суддів зазначає, що з надано до відзиву на позовну заяву відеозапису вбачається фіксація перевищення швидкісного режиму в населеному пункті автомобілем FORD ESCAPE, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача.
Судом першої інстанції наведені обставини не проаналізовані та висновок суду щодо наявності підстав для задоволення позову обґрунтовано лише доводом стосовно відсутності доказів вчинення позивачем правопорушення. Тобто суд не проаналізував доказ відеофіксації порушення, посилання на який міститься в оскаружваній постанові та який відповідачем долучений до відзиву на позов про розгляді справи в суді першої інстанції.
Згідно ч.ч. 1, 2   ст. 317 КАС України   підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а отже підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. ст.   311, 272,   286,   311,   315,   317,   321,   322,   325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції -   задовольнити.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2022 року у справі №932/8931/21 (2-а/932/407/21) - залишити без змін.
Прийняти нове судове рішення.
В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 -   відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч. 3   ст. 272 КАС України   касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко