ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 р. 	Справа № 520/23734/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.01.22  по справі № 520/23734/21
за позовом    ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1  (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. 
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови у проведені перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 відповідно до довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 246 від 30.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсій. 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 відповідно до довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 246 від 30.07.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 з урахуванням раніше виплачених сум. 
Стягнуто з ГУ ПФУ в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 908,00 грн.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 доповнено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі №520/23734/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Стягнуто з ГУ ПФУ в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 3000,00 грн. 
Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області наводить норми Кодексу адміністративного судочинства України, посилається на рішення Європейського суду з прав людини щодо розумності та обґрунтованості визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, висновки Верховного Суду у справах № 826/9047/16, № 569/17904/17 та зазначає, що позивачем не доведено обґрунтованості відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 3000,00 грн з огляду на відсутність договору про надання правової допомоги.
Звертає увагу, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській не надходила, що позбавило відповідача можливості подати заперечення на таку заяву.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до п.3 ч.1 с. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.          
Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч. 5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).
У ч. 7 ст. 134 КАС України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI  (надалі – Закон № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу викладеного слід дійти висновку, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
При цьому, адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Зазначене передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
За змістом пункту 1 частини 3 статті 134, частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 3 статті 134 цього Кодексу).
Натомість, положеннями пункту 2 частини 3 статті 134 КАС України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано копії: договору про надання правової допомоги №20/21 від 29.10.2021 (а.с. 29-33), рахунку-фактури №0007 від 29.10.2021 (а.с. 34), квитанції (а.с.39), акта №0007 від 16.11.2021 (а. с. 60).
Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.
Так, зі змісту акта виконаних робіт (послуг) встановлено, що адвокатом надавалися позивачу послуги щодо складення та подання в інтересах ОСОБА_1 позовної заяви, ціна послуг становить 3000 грн.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої/правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет позову та обставини справи, суть виконаних послуг, дійшов висновку, що сума, заявлена позивачем до відшкодування у розмірі 3000,00 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача з урахуванням повного задоволення позовних вимог.
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.
В апеляційній скарзі наявне лише посилання на норми КАС України, рішення Європейського суду з прав людини, висновки Верховного Суду без жодного обґрунтування, в чому саме полягає необґрунтованість судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи. Відповідачем під час апеляційного розгляду справи не надано і власного розрахунку, яка сума витрат, на його погляд, є розумною.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено обґрунтованості відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 3000,00 грн з огляду на відсутність договору про надання правової допомоги, колегія суддів відхиляє як такі, що спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи наявна копія договору про надання правової допомоги №20/21 від 29.10.2021 (а.с. 29-33).
Щодо посилання відповідача на те, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення до ГУ ПФУ в Харківській не надходила, що позбавило відповідача можливості подати заперечення на таку заяву, то колегія суддів зазначає, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу заявлено позивачем у позовній заяві, до якої додано копії договору про надання правової допомоги №20/21 від 29.10.2021, рахунку-фактури №0007 від 29.10.2021, квитанції. 
Проте, заперечень щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, у тому числі у відзиві на позовну заяву, від відповідача під час розгляду справи не надходило.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Додаткове рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 по справі №520/23734/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк