ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Гаращенко В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року                                                                                     Справа № 580/5351/22
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                      Епель О.В., 
суддів:                                              Губської Л.В., Карпушової О.В.,
за участю секретаря                     Горегляд Д.В.,
представника Відповідача          Кучми А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 в інтересах 
малолітнього ОСОБА_2 

до                     Міністерства оборони України

про                     стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - Відповідач), в якому просила:
- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 166146,00 грн та три проценти річних в розмірі 42575,00 грн;
- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 інфляційні втрати в розмірі 166146,00 грн та три проценти річних в розмірі 42575,00 грн.
2. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у відкритті провадження відмовлено.
Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується захисту майнових відносин.
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, стверджуючи, що цей спір підсудний саме суду адміністративної юрисдикції, оскільки є похідним від спору, який був вирішений адміністративним судом раніше у справі № 640/6477/19 і стосується саме затримання Відповідачем здійснення виплат, присуджених рішенням суду у вказаній справі.
В обґрунтування своєї правової позиції Апелянта посилається на практику Верховного Суду, зокрема у справах №№ 760/13227/19, 520/17342/18.
З цих та інших підстав Апелянтка вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо юрисдикції цього спору.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2023 та від 15.02.2023 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.
5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.
При цьому у своєму відзиві Відповідач наполягає на цивільній юрисдикції цього спору і також посилається на практику Верховного Суду.
6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.
7. Нормативно-правове обґрунтування.
Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У пункті 1 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Висновки суду апеляційної інстанції.
9. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Публічно-правовим вважається спір, в якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, в яких виник спір.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
10. Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом обставин цієї справи, колегія суддів установила, що підставою для звернення Позивачки до суду з позовом у цій справі стала несвоєчасна виплата Відповідачем на користь Позивачки як члена сім`ї загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги, присудженої їй рішенням суду в адміністративній справі № 640/6477/19.
Тож, заявлені в цій справі позовні вимоги стосуються правомірності поведінки (дій/бездіяльності) Відповідача саме як суб`єкта владних повноважень, пов`язаної із своєчасністю виплати Позивачці вищевказаної грошової допомоги.
Тому цей спір пов`язаний з виконанням Міноборони владної управлінської функції з організації виплати суми зазначеної соціальної допомоги та застосування відповідальності за несвоєчасне виконання такої виплати, а отже є публічно-правовим і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 761/10730/18 та в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 725/5833/16-ц, від 16.03.2020 у справі №  580/1241/19 та від 22.06.2022 у справі № 640/24360/20.
11. Посилання Відповідача на постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справах № 703/2718/16-ц та № 758/1303/15-ц, судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що вищенаведені рішення Великої палати Верховного Суду та Верховного Суду ухвалені пізніше, а під час вирішення спорів слід враховувати останні висновки Великої Палати Верховного Суду.
12. Отже, при вирішенні питання щодо юрисдикції цього спору суду першої інстанції належало встановити зміст позовних вимог та підстави, з яких такі вимоги заявлені Позивачем.
13. Разом з тим судова колегія зазначає, що згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у пункту 24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.
14. Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
15. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо відкриття провадження в цій справі.
16. Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
17. Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 підлягає задоволенню, ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.
Судове рішення виготовлено 07 березня 2023 року.

Головуючий суддя                                        О.В. Епель

Судді:                                                            Л.В. Губська

                                                                      О.В. Карпушова