ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 р.	Справа № 480/1068/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Кролівець П.О.,
представника позивача Молібог Ю.М.,
представника відповідача Паливоди І.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022, головуючий суддя І інстанції:          А.І. Сидорук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 22.07.22 по справі №480/1068/22
за позовом      ОСОБА_1      
до     Державної міграційної служби України  ,     Управління Державної міграційної служби України в Сумській області     
про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду  з позовною заявою до Державної міграційної служби України; Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, в якій просить: визнати протиправним та скасувати висновок про результати службового розслідування щодо законності документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий органом 2501 на ім`я ОСОБА_2 ; зобов`язати Державну міграційну службу України  видалити відомості щодо недійсного бланка паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 з відомчої інформаційної системи ДМС України та із Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державного демографічного реєстру. 
          Рішенням  Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року позов задоволено частково.
          Визнано протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, в частині визнання паспорта громадянина України, який виданий на ім`я ОСОБА_2 , для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 14.08.2015, орган видачі 5901, таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства.
          Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (вул. Г. Кондратьєва, 27, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 37846270) видалити відомості щодо недійсного бланка паспорта громадянина України, який виданий на ім`я ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 14.08.2015, орган видачі 5901, з відомчої інформаційної системи ДМС України та із Єдиної інформаційно-аналітичної системи управлінн міграційними процесами Державного демографічного реєстру.
          У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України та Управління Державної міграційної служби України в Сумській області - відмовлено.
          Стягнуто з Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (вул. Г. Кондратьєва, 27. м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 37846270), за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 1984 (тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 (вісімдесят) коп. витрат по сплаті судового збору.
          Відповідачі, Державна міграційноа служба України та Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року по справі 480/1068/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.                      В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначають, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. 
          Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Представник відповідачів в судовому засіданні апеляційні скарги підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційних скаргах.
          Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційних скарг та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування  не вбачає. 
           Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  пояснення представників сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 
           Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач народився в ОАЕ 25 лютого 2003 від батьків ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого посольством України в Об`єднаних арабських Еміратах.
          12.08.2015 до відділу з надання послуг «Документ» (паспортний сервіс) звернувся ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_4 щодо оформлення паспорта для виїзду за кордон своєму синові ОСОБА_5 . Оскільки особа не досягла 16-ти річного віку була проведена перевірка документів батьків. За наслідками вивчення документів підстав для відмови не встановлено.
          Позивачу було видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 14.08.2015 органом 5901, запис відповідно до паспорту НОМЕР_3 , строк дії документу до 14.08.2019.
          Як зазначає позивач, після закінчення строку дії вказаного паспорту, перебуваючи за межами України, позивач звернувся до консульської дипломатичної установи в Об`єднаних Арабських Еміратах та отримав інформацію, що йому не може бути видано нового документу, у зв`язку із тим, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 14.08.2015 органом 5901, відповідно до відомчої бази ДМС, визнано недійсним.
          04.11.2021 позивач звернувся до відповідача із запитом. 30.11.2021 позивач отримав відповідь, в якій зазначалось, що висновком службового розслідування від 11.07.2016, щодо законності документування позивача, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню. 28.12.2021 позивач отримав копію висновку, в якому зазначено, що паспорт був визнаний таким, що оформлений безпідставно.
          Не погоджуючись із висновком відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
          Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з часткової обгрунтованості позовних вимог.
          Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції,  враховуючи наступне.
          Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
          Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2235-III). 
          Згідно зі статтею 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є:
          1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;
          2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;
          3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;
          4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
          Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.
           Статтею 5 Закону № 2235-ІІІ визначено, що документами, які підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.
          Згідно зі статтею 6 Закону № 2235-ІІІ громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
           За приписами статті 8 Закону № 2235-ІІІ особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.
          Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.
          Відповідно до пункту 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року №152   (далі також - Порядок №152, в редакції, чинній нас виникнення спірних правовідносин)), паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.
          Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон. Громадянин України, який через свої релігійні переконання відмовився від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорту для виїзду за кордон, має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія.(п. 2)
Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років. (п.3)
Оформлення, видача паспорта для виїзду за кордон громадянам, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном (у тому числі отримання відцифрованих відбитків пальців рук), здійснюється закордонними дипломатичними установами України, за винятком випадків, передбачених пунктом 36 цього Порядку, у взаємодії з Головним обчислювальним центром Реєстру та Центром.
Внесення інформації до Реєстру здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи МЗС, яка ведеться для обліку даних. Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета.(п.6)
          Пунктом 55 Порядку № 152 визначено, паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується в разі:
1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною прізвища та імені;
2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті для виїзду за кордон, записам в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження);
3) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання;
4) припинення громадянства особи;
5) коли паспорт для виїзду за кордон знайдено, а замість нього видано новий паспорт для виїзду за кордон;
6) смерті особи, якій було видано такий паспорт;
7) зіпсуття паспорта для виїзду за кордон під час заповнення;
8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.
          Згідно з пунктом 56 Порядку № 152 у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства керівник територіального органу чи підрозділу ДМС проводить службове розслідування. За результатами розслідування складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному органі або підрозділі ДМС. 
          Пунктом 57 Порядку № 152 передбачено, що паспорти для виїзду за кордон списує та знищує територіальний орган або підрозділ ДМС, а за кордоном - закордонна дипломатична установа України, які прийняли рішення про списання та знищення таких паспортів.
          Відповідно до пункту 58 Порядку № 152 списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон здійснюється комісією у складі не менше трьох посадових осіб територіального органу або підрозділу ДМС, а за кордоном - закордонної дипломатичної установи України. Комісія складає акт про списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон у трьох примірниках.
          Приписами пункту 60 Порядку № 152 обумовлено, що паспорти для виїзду за кордон, вилучені територіальним органом або підрозділом ДМС, а за кордоном - закордонною дипломатичною установою України, знищуються щомісяця згідно з актом про знищення паспортів для виїзду за кордон. Територіальний орган або підрозділ ДМС, а за кордоном - закордонна дипломатична установа України з використанням відомчої інформаційної системи вносить до бази даних Реєстру інформацію про факт знищення паспорта для виїзду за кордон та інформує про це територіальний орган або підрозділ ДМС, що видав паспорт для виїзду за кордон, а за кордоном - закордонну дипломатичну установу України.
          Судовим розглядом встановлено, що під час проведення додаткової перевірки здійснена ідентифікація батьків згідно бази ДНС. Батько ОСОБА_3 23.10.2012 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , орган видачі 0101. Мати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 документована паспортом громадянин аУкраїни для виїзда за кордон серії НОМЕР_5 , орган видачі 0101. Відповідачем не спростовується, що батьки набули громадянство України 15.10.2012, а позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .
          Позивач стверджує, що на час його народження батьки не набули громадянства України, а тому громадянство України він набув за статтею 14  Закону України «Про громадянство України» з моменту подання клопотання батьками.
          Також, колегія суддів зауважує, що зазначення у висновку, що тимчасова окупація АР Крим, на яку посилається відповідач в оскаржуваному висновку, сама по собі не може вважатись належною підставою для визнання недійсним паспорта позивача.
          Крім того, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, що п. 55 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання, затвердженого Постановою КМУ від 07.05.2014 № 152, не передбачає такої підстави для визнання недійсним паспорта, як такий, що оформлений безпідставно.
           Так, колегія суддів зазначає, що запит до Зарічного РАЦС не міг надати інформації, так як відповідачу надавалось свідоцтво про народження з перекладом, що відповідачем не спростовується, а тому в Зарічному РАЦС і не була б інформація про народження позивача від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за межами України.
          Крім того, колегія суддів вважає, що запит до Адміністрації Президента України не міг надати інформації, оскільки громадянство набувалось не на підставі Указу, а на підставі довідки, копія якої була у другого відповідача, що відповідачем не спростовується.
          Також, судова колегія звертає увагу, що відсутність за місцем мешкання осіб на час візиту працівників Низівської сільської ради не свідчить про недійсність паспорту, так як особи мали право і могли проживати за іншою адресою або виїхати за межі України, як було і в даному випадку, на чому наполягає позивач та не спростовується відповідачами.
          Колегія суддів зазначає, що оскільки за результатами висновку були вчинені дії, які полягали у внесенні відомостей щодо недійсності бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон до відповідних баз, то належним способом захисту буде саме визнання протиправними дій відповідачів, оскільки саме на підставі висновку було вчинено конкретні дії - внесено записи до баз і саме дії, а не факт складення висновку службового розслідування, що призвели до порушення прав позивача.
          Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані підлягають видаленню та знищенню, в тому числі, у разі набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.
          Відповідно до п.113 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністрества внутрішніх справ України від 13.04.2012 № 320 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, структурний підрозділ ДМС, закордонна дипломатична установа із застосуванням засобів Реєстру вносить до бази даних Реєстру інформацію про факт подання особою заяви, про втрату/викрадення паспорта, визнання недійсним, вилучення (у тому числі тимчасово), анулювання та знищення паспорта.
          Факт внесення спірних записів стосовно позивача до відповідних баз відповідачами не спростовано.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у з в`язку з визнанням протиправними дії відповідача, які грунтувались на спірному висновку службового розслідування та полягали у визнанні паспорта громадянина України, який виданий на ім`я ОСОБА_2 , для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 14.08.2015, орган видачі 5901, таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства, з внесенням відповідних відомостей до інформаційної системи ДМС України та із Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державного демографічного реєстру, то є правомірними та підлягають задоволенню вимоги позивача про видалення таких відомостей із заначених баз.
           Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
          Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив позов.
          Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року по справі № 480/1068/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідачів.
          Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
          Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги  Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України в Сумській області  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 по справі № 480/1068/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Я.В. П`янова    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  20.03.2023 року