ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2023 року 
м. Київ
cправа №  906/43/22 (906/366/22) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я.
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників:
скаржника - адвоката Лозовського В.М.,
позивача - розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" - арбітражного керуючого Козирицького А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду 
від 10.01.2023
та на рішення Господарського суду Житомирської області
від 20.10.2022
за заявою розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД", - Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" 
про визнання недійсним договору №29/10 від 29.10.2021 року та додаткового договору №1 від 30.12.2021 
в межах справи №   906/43/22 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Східгазенерго" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"
про банкрутство,-
ВСТАНОВИВ:
1. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.02.2022, зокрема, відкрито провадження у справі №906/43/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" (далі - ТОВ "Овруч Стоун"); призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича.
2. 13.06.2022 до Господарського суду Житомирської області надійшла заява від розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. №   02-21/1008 від 10.06.2022 про визнання недійсним Договору №29/10 від 29.10.2021 та Додаткового договору №1 від 30.12.2021.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 
3. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у цій справі заяву розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича від 10.06.2022 №   02-21/1008 - задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення Договір про поворотну фінансову допомогу від 29.10.2021 № 29/10, та додатковий договір від 30.12.2021 №   1 про внесення змін до договору про поворотну безпроцентну фінансову допомогу від 29.10.2021 №   29/10, укладений між ТОВ   "Овруч Стоун" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" (далі - ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД").
4. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
5. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у цій справі - без змін.

Рух касаційної скарги 
6. 26.01.2023 ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою від 26.01.2023 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 та на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у справі № 906/43/22(906/366/22), підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.
7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ТОВ   "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" у справі № 906/43/22(906/366/22) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В., судді - Погребняка В. Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023.
8. Ухвалою Верховного Суду від 08.02.2023 відкрито касаційне провадження у справі №   906/43/22   (906/366/22) за касаційною скаргою ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" від 26.01.2023 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 та на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022; призначено розгляд касаційної скарги на 28.02.2023 о 10:30 год.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу
9. Не погоджуючись з ухваленою постановою, ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" подано касаційну скаргу, в якій останнє просить оскаржувані рішення місцевого господарського суду від 20.10.2022 та постанову апеляційного суду від 10.01.2023 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви розпорядника майна Козирицького А.С. про визнання недійсними договорів; вирішити питання судових витрат. У судовому засіданні 28.02.2023 скаржник підтримав касаційну скаргу.

10. Аргументи касаційної скарги полягають у наступному.

10.1. Судами не встановлено наявність збитків, яких було завдано кредиторам за результатом укладення Договору № 29/10 від 29.10.2021, та додаткового договору №   1 від 30.12.2021.

10.2. Оскаржуваний договір був повністю виконаний відповідачем та частково виконаний ТОВ "Овруч Стоун", що не оспорюється позивачем. Водночас, суди не встановили наявність дій сторін Договору які б свідчили про відсутність реального наміру його укладення і виконання. Відтак, має місце неврахування господарськими судами попередніх інстанцій при застосуванні частини третьої статті 92 ЦК України висновків, викладених у постанові Великої Палаті Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 668/13907/13-ц та постановах Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №   905/1132/20, від 13.05.2021 у справі № 903/277/20.
10.3. Відсутність у директора повноважень на укладання спірного Договору про поворотну фінансову допомогу від імені товариства не є підставою для визнання недійсним, оскільки спірний договір не лише прийнято до виконання але й частково виконано обома сторонами, тобто відбулось наступне схвалення спірного Договору № 29/10 про поворотну фінансову допомогу від ТОВ "Овруч Стоун". 
10.4. В оскаржуваних судових рішеннях застосовано положення ст.ст. 203, 215 та ст.92 ЦК України без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 668/13907/13-ц, від 04.03.2021 у справі №   905/1132/20, від 13.05.2021 у справі № 903/277/20, від 02.04.2019 зі справи №904/2178/18, від 25.04.2018р. у справі № 910/9915/17.
10.5. Судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовано положення ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, від 20.02.2020 у справі №   922/719/16, від 28.09.2021 у справі №   21/896/2011(913/45/20), від 12.01.2021 у справі № 910/15804/19, від 12.01.2022 у справі №905/814/20 від 26.05.2022 у справі №910/15018/19 (910/14175/20), від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17, від 05.02.2019 у справі №   914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18.
10.6. Визнання недійсним оскаржуваного правочину призведе до виникнення негативних наслідків у вигляді збільшення зобов`язань боржника з 8   783   500,00 грн (які заявлені у справі про банкрутство, як сума отриманих, але не повернутих коштів) до 10   000   000,00 грн, які будуть покладені на ТОВ   "Овруч Стоун", що свідчить про неправильно обраний розпорядником майна спосіб захисту порушеного права.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
11. До Верховного Суду від розпорядник майна ТОВ "Овруч Стоун" арбітражного керуючого Козирицького А.С. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить залишити касаційнк скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. У судовому засіданні 28.02.2023 розпорядник майна підтримав даний відзив.
Позиція Верховного Суду
12. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

13. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

14. Об`єктом касаційного оскарження у цій справі є рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалені за результатами розгляду заяви розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. №   02-21/1008 від 10.06.2022 про визнання недійсним з моменту укладення договору від 29.10.2021 № 29/10 про поворотну фінансову допомогу та додаткового договору від 30.12.2021 №   1 про внесення змін до договору від 29.10.2021 №   29/10, укладений між ТОВ   "Овруч Стоун" та ТОВ   "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД".

15. Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними та задовольнив заяву розпорядника майна боржника.

16. Колегія судів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій враховуючи наступне.

17. Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

18. Згідно частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
19. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (п.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №310/11024/15-ц та пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №610/1030/18).

20. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18). 

21. Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб. 

22. Розгляд та захист порушених справ у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного. До таких засобів віднесено інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у статті 42 КУзПБ, який є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності.
23. Стаття 42 КУзПБ визначає спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів, укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство. Вказана норма направлена на захист прав та інтересів кредиторів та створює умови для максимально можливого задоволення грошових вимог за рахунок майна боржника. Правочини боржника, які зменшують його власні активи, підлягають оцінці на предмет наявності в діях боржника ознак приховування/виведення майна боржника. Такі дії, як правило, спрямовані на шкоду правам та інтересам кредиторів, оскільки позбавляють їх можливості задовольнити свої вимоги за рахунок майна боржника.

24. Відповідно до частини другої та третьої статті 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування. У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

25. Строк, встановлений у статті 42 КУзПБ (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий "підозрілий період", у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника. 

26. Враховуючи, що КУзПБ є частиною цивільного/господарського законодавства, до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норм ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

27. Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтею 20 Господарського кодексу України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

28. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що зокрема підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 17.06.2020 у справі №910/12712/19, від 20.01.2021 у справі №910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 18.03.2021 у справі №916/325/20.

29. Як зазначено вище, арбітражним керуючим подано заяву про визнання недійсним договору від 29.10.2021 № 29/10 про поворотну фінансову допомогу та додаткового договору №   1 від 30.12.2021 про внесення змін до договору від 29.10.2021 №   29/10 з підстав, передбачених статтею 42 КУзПБ та статтею 215 ЦК України.

30. Відповідно до вимог статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

31. Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

32. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

33. Підставою недійсності правочину, передбаченою частиною першою статті 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

34. Частинами першою-третьою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

35. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

35.1. 29.10.2021 між ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" (далі - Допомогодавець) та ТОВ "Овруч Стоун" (далі - Користувач) було укладено Договір №   29/10 про поворотну безпроцентну фінансову допомогу.

35.2. 30.12.2021 між сторонами було підписано Додатковий договір №1 про внесення змін до Договору про поворотну безпроцентну фінансову допомогу від 29.10.2021 №   29/10, відповідно до якого внесено зміни та викладено п.   4.1 Договору у наступній редакції: 4.1 користувач зобов`язаний повернути допомогодавцю надану за цим Договором поворотну безпроцентну фінансову допомогу в повному розмірі не пізніше 15.01.2022.

35.3. Сторонами вчинено дії на виконання своїх обов`язків за Договором, зокрема, 29.10.2021 ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" перерахувало на користь ТОВ "Овруч Стоун" - 10   000   000,00 грн. ТОВ "Овруч Стоун" 11.01.2022 перерахувало на користь ТОВ   "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" - 1   216   500,00 грн, згідно платіжного доручення №1621 від 11.01.2022.

35.4. Матеріали справи містять Акт звірки укладений між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ   "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД", відповідно до якого заборгованість ТОВ   "Овруч Стоун" становить 8   783   500,00 грн. 

36. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що обставини, з якими закон пов`язує визнання правочину фіктивним на момент його вчинення, під час розгляду справи не встановлено, відтак, обґрунтовано відхилили доводи заявника в цій частині.

37. Крім того, судами встановлено, що статут ТОВ "Овруч Стоун" (п.п.   8.4 ст.   8, п.   9.7 ст.   9 в редакції від 12.03.2020) містить обмеження щодо суми правочинів, зокрема, укладення правочинів, договорів, контрактів, в тому числі зовнішньоекономічних на суму, що перевищує 100   000,00 грн, які здійснюються директором за рішенням загальних зборів учасників.
38. Суди встановили, що сума оскаржуваного правочину становить 10   000   000,00 грн, а отже у керівника має бути дозвіл загальних зборів учасників ТОВ "Овруч Стоун" на укладення цього правочину. Водночас, матеріали справи не містять рішення Загальних зборів ТОВ   "Овруч Стоун" про схвалення Договору від 29.10.2021 № 29/10 про поворотну фінансову допомогу, та Додаткового договору від 30.12.2021 №   1 про внесення змін до Договору від 29.10.2021 №   29/10.

39. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що директор ТОВ "Овруч Стоун" укладаючи Договір від 29.10.2021 №29/10 про надання безпроцентної фінансової допомоги та Договір про внесення змін від 30.12.2021 діяв на підставі статуту підприємства без відповідного рішення загальних зборів учасників, з перевищенням наданих йому повноважень. 

40. Згідно статті 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

41. Без наступного схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені директором з перевищенням повноважень, тягне за собою визнання такого правочину недійсним.

42. Водночас, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що одержання ТОВ "Овруч Стоун" від ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" фінансової допомоги, її подальше використання в своїй діяльності божником та часткове повернення (перерахування на користь ТОВ   "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" - 1   216   500,00 грн згідно платіжного доручення №1621 від 11.01.2022) та Акту звірки , не може вважатись схваленням спірних правочинів враховуючи наступне.

43. Згідно статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

44. За приписами статті 1 КУзПБ, заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

45. Якщо правочини у підозрілий період вчиняються із заінтересованими особами, повинна діяти ще одна правова презумпція, оскільки заінтересована особа знає про стан неплатоспроможності боржника при вчиненні правочину. Ця презумпція стосується осіб передбачених у статті 1 КУзПБ, де визначено коло заінтересованих осіб, а дія такої презумпції повинна накладати тягар доказування і на заінтересовану особу.

46. Як встановлено судами попередніх інстанції, зокрема, на обґрунтування наявності пов`язаності ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" через одного й того самого кінцевого бенефіціарного власника розпорядником майна надано суду пояснення і докази, які долучені до матеріалів справи №   906/43/22 (а.с.76-81, 92-98, 130-135, 136-141, т.14), а саме: 

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №240553340040, отриманий 06.10.2022, де зазначено, що станом на 29.10.2021 Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" (код ЄДРПОУ 38335496) виступає ОСОБА_1 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №108249534018, отриманий 06.10.2022, де зазначено, що станом на 29.10.2021 Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торгівельний Дім "Агроімпорт ЛТД" (код ЄДРПОУ 37165945) виступає ОСОБА_1 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №451037887575, отриманий 06.10.2022, де зазначено, що станом на 30.12.2021 Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" (код ЄДРПОУ 38335496) виступає ОСОБА_1 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 529220181688, отриманий 06.10.2022, де зазначено, що станом на 30.12.2021 Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торгівельний Дім "Агроімпорт ЛТД" (код ЄДРПОУ 37165945) виступає ОСОБА_1 (адреса - АДРЕСА_1 ).

47. Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що спірні правочини укладено із заінтересованою особою, оскільки на час укладення цих договорів, ОСОБА_1 являвся одночасно кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ   "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД", тобто спірні правочини укладено з юридичною особою, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, що є підставою для визнання договорів недійсними на підставі частини 2 статті 42 КУзПБ.

48. З наведеного слідує, що переказ боржником коштів на користь ТОВ   "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" у розмірі 1   216   500,00 грн згідно платіжного доручення №1621 від 11.01.2022 та Акт звірки розрахунків боржника з ТОВ   "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД", підписаний директором боржника, який не мав права укладати спірні правочини, за умови пов`язаності сторін оспорюваних правочинів через одного і того ж бенефіціарного власника, не може свідчити про схвалення такого правочину в розумінні статті 241 ЦК України.

49. Відтак, протилежні аргументи касаційної скарги (п. 10.3. постанови) колегія суддів вважає необґрунтованими.

50. Крім того, враховуючи наведені обставини та висновки суду касаційної інстанції, аргументи касаційної скарги (п. 10.4. постанови) про неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 668/13907/13-ц, від 04.03.2021 у справі №   905/1132/20, від 13.05.2021 у справі № 903/277/20, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 25.04.2018 у справі № 910/9915/17, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на відмінні обставини (щодо схвалення правочинів) у наведених справах від справи №   906/43/22(906/366/22), що розглядається.

51. Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18).

52. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

53. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Подібна правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом у своїх постановах, зокрема від 20.01.2021 у справі №910/8992/19 (910/20867/17), від 13.10.2020 у справі №04/14-10/5026/2337/2011.

54. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України) (відповідний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц).

55. Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2021 між ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" та ТОВ "Овруч Стоун" було укладено Договір №   29/10 про поворотну безпроцентну фінансову допомогу, відповідно до п.4.1. якого ТОВ "Овруч Стоун" зобов`язаний повернути допомогодавцю надану за цим договором поворотну безпроцентну фінансову допомогу в повному розмірі не пізніше 28.10.2022 включно. 30.12.2021 між сторонами було підписано Додатковий договір №1, яким змінено п.4.1 Договору від 29.10.2021 щодо повернення поворотної безпроцентної фінансової допомоги в повному розмірі не пізніше 15.01.2022. А вже 08.02.2022 відкрито провадження у справі №906/43/22 про банкрутство ТОВ "Овруч Стоун".

56. Сукупність встановлених у цій справі обставин укладення спірних правочинів у так званий "підозрілий період" за чотири місяці до порушення провадження у справі про банкрутство, укладення спірних договорів директором з перевищенням наданих йому повноважень, що мало наслідком збільшення кредиторської заборгованості боржника, що в свою чергу порушує права та майнові інтереси інших кредиторів, в тому числі в частині розміру погашення їх вимог, що в свою чергу завдає таким кредиторам збитків; за умови спростування факту подальшого схвалення спірних правочинів, враховуючи пов`язаність сторін оспорюваних правочинів через спільного бенефіціарного власника, підтверджує висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання договорів недійсними згідно з положеннями статей 215 ЦК України і статті 42 КУзПБ.

57. Враховуючи викладене аргументи касаційної скарги наведені у п. 10.5. постанови колегія суддів вважає необґрунтованими.

58. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

59. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 

60. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

61. Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

62. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

63. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідає.

64. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

65. Вказані вимоги судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови були дотримані.

66. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" від 26.01.2023 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 та на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у справі № 906/43/22 (906/366/22) залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 та рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у справі №   906/43/22 (906/366/22) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       В. В. Білоус

Судді                                                                                                    О. В. Васьковський

                                                                                                             В. Я. Погребняк