Ухвала
 
16 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 686/24187/17
 
провадження № 61-13206ск22
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
вирішуючи питання про самовідвід суддів Верховного Суду:                     Осіяна О. М., Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., від участі у розгляді справи за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення виконавчого провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, Житлово-експлуатаційної контори Хмельницької облспоживспілки, Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Лісовогринівецької сільської ради про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання незаконними та скасування рішення про оформлення права власності, визнання свідоцтв про право власності на нерухоме майно недійсними, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію прав, витребування майна з чужого незаконного володіння, звільнення підвального приміщення та усунення перешкод у користуванні ним,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, який у подальшому уточнено та доповнено.
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                від 26 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, витребування майна з чужого незаконного володіння, звільнення підвального приміщення та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію права власності Хмельницької обласної спілки споживчих товариств на 154 кв. м нежитлового приміщення підвалу по АДРЕСА_1 , вчинену 09 серпня 2010 року на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19 квітня 1999 року, виданого Хмельницьким міським управлінням житлово-комунального господарства (реєстраційний номер майна 31175857). Витребувано у ОСОБА_7 частину коридору VІ площею 4,8 кв. м, офісне приміщення 1-4 площею 10,9 кв. м, коридор 1-6 площею 18,9 кв. м, офісне приміщення 1-7 площею 11,9 кв. м, приміщення 1-12 площею 41,1 кв. м, коридор 1-15 площею 5,5 кв. м, вбиральню 1-16 площею 1,3 кв. м, - які розташовані у підвальному приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 , та входять до складу нежитлового приміщення - офісу з влаштованим окремим входом загальною площею 221,0 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1343480868101). Зобов`язано ОСОБА_7 звільнити: коридор VІ площею 23,0 кв. м, сходову клітину ХІХ площею 10,9 кв. м, офісне приміщення 1-4 площею 10,9 кв. м, коридор 1-6 площею 18,9 кв. м, офісне приміщення 1-7 площею 11,9 кв. м, приміщення 1-12 площею 41,1 кв. м, коридор 1-15 площею 5,5 кв. м, вбиральню 1-16 площею 1,3 кв. м, які розташовані у підвальному приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 . Змінено судове рішення в частині розподілу судових витрат. В решті позову про витребування майна з чужого незаконного володіння та звільнення підвального приміщення відмовлено. 
 
Додатковою постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 липня 2020 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року скасовано в частині відмови в позові про усунення перешкод у користуванні підвальним приміщенням та ухвалено нове, яким зобов`язано ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у користуванні коридором VІ площею 18,2 кв. м та сходовою клітиною ХІХ площею 10,9 кв. м - які розташовані у підвальному приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 . В іншій частині позову про усунення перешкод у користуванні підвальним приміщенням відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення.
 
Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року, у нескасованій судом апеляційної інстанції частині, постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року, додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 липня 2020 року, а також ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року залишено без змін.
 
У грудні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2022 року, у якій просив вказані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким його заяву про поновлення виконавчого провадження задовольнити.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2022 року справу призначено судді-доповідачеві Осіяну О. М., судді, які входять до складу колегії: Білоконь О. В., Сакара Н. Ю.
 
До відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою                    ОСОБА_1 у цій справі суддями Верховного Суду: Осіяном О. М. Білоконь О. В., Сакарою Н. Ю. заявлено самовідвід із підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
 
На обґрунтування підстав для самовідводу посилаються на те, що названі судді приймали участь у справі № 686/24187/17 й виклали свою позицію у цій справі (постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року, касаційне провадження № 61-12584св20) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року, додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 липня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року. За наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року, у  нескасованій судом апеляційної інстанції частині, постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року, додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 липня 2020 року, також ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року залишено без змін.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного судувід 30 листопада 2022 року, за заявою ОСОБА_1 про поновлення виконавчого провадження, також стосується судових рішень у цій справі № 686/24187/17.
 
Заяви суддів Верховного Суду: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. про самовідвід підлягають задоволенню з огляду на таке.
 
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.
 
Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. 
 
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня                1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).
 
У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення                      від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).
 
Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
 
Зважаючи на наведене, також ураховуючи, що судді: Осіян О. М., Білоконь О. В., Сакара Н. Ю., приймали участь у розгляді цієї справи № 686/24187/17 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року, додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 липня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року та висловили свою правову позицію щодо застосування норм матеріального та процесуального права в цій частині, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 у цій же справі № 686/24187/17 та забезпечення довіри учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяв про самовідвід суддів.
 
Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтею 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяви про самовідвід суддів Верховного Суду: Осіяна О. М., Білоконь О. В.,                  Сакари Н. Ю. задовольнити.
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2022 року (касаційне провадження 61-13206ск22) передати на повторний автоматизований розподіл.
 
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                             О. В. Білоконь

                                                                                                                Н. Ю. Сакара