ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" лютого 2023 р.           Справа№ 910/20227/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Корсака В.А. 
          Ткаченка Б.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання
від позивача: Гарматін К.В. (в залі суду);
від відповідача: Онищенко О.А. (в залі суду);

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2021, дата складення тексту рішення: 13.09.2022, у справі № 910/20227/21 (суддя Шкурдова Л.М.)
за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
до Державного підприємства "Гарантований покупець"
про стягнення 1 299 557 625,90 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 
Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/20227/21 за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 1 299 557 625,90 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу електричної енергії від 28.10.2020 №65-150-SD-20-00162/2007/04/20 щодо оплати отриманої електричної енергії за березень-листопад 2021 року, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 1 150 524 078,19 грн. В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 77 820 890,42 грн пені; 13 895 206,70 грн 3% річних, 21 208 655,54 грн - інфляційних втрат та 36 108 795,05 грн штрафу у розмірі 7% (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/20227/21 провадження у справі в частині стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" 308 521 374,22 грн закрито. Повернуто Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 188 618,21 грн, сплачену згідно з платіжним дорученням № 1838 від 01.12.2021. Позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 842 002 703,97 грн - основний борг; 39 000 000,00 грн - пеня; 13 895 206,70 грн - 3% річних; 21 208 655,54 грн - втрати від інфляції; 18 000 000 грн - штраф; 571 077,15 грн - витрати зі сплати судового збору. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про відсутність предмету спору в частині стягнення основного боргу у розмірі 308 521 374,22 грн, то відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі в цій частині підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору. Стосовно решти позовних вимог судом встановлено, що відповідачем не надано доказів оплати вартості електричної енергії за договором на суму 842 002 703,97 грн, наявність заборгованості не спростовано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу у сумі 842 002 703,97 грн. В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 77 820 890,42 грн пені, 13 895 206,70 грн 3% річних, 21 208 655,54 грн інфляційних втрат та 36 108 795,05 грн штрафу у розмірі 7% (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).  Враховуючи специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні, наявність у відповідача значної заборгованості перед іншими учасниками ринку, введення на території України воєнного стану, часткове погашення відповідачем заборгованості після відкриття провадження у цій справі, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача пені до 39 000 000,00 грн та штрафу до 18 000 000,00 грн. Таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, в зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 13 895 206,70 грн 3% річних та 21 208 655,54 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до вирішення справи по суті у суді апеляційної інстанції, прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі № 910/20227/21, в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що його діяльність щодо купівлі у продавця електричної енергії на підставі договору та додаткових угод не можна розглядати як підприємництво, тобто діяльністю, що здійснюється суб`єктом господарювання на власний ризик, оскільки дана електроенергія придбавалась покупцем на виконання покладених на нього спеціальних обов`язків із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів. Відповідно, з урахуванням характеру зазначеної діяльності відповідача, для вирішення питання притягнення його до відповідальності необхідно врахувати джерела фінансування відповідача, пов`язаного із виконанням цих обов`язків, у разі недостатності фінансування для оплати відповідачем електроенергії та належного виконання спеціальних обов`язків за договором та додатковими угодами до нього, відповідач не може бути визнаний винним у несвоєчасній сплаті платежів за договором.
Скаржник звертає увагу на те, що на момент прийняття оскаржуваного рішення Регулятором не затверджено розмір вартості Послуги за розрахункові періоди січня-травня, липня та жовтня 2021р., відповідно, різниця (дефіцит грошових коштів), що виникла (виник) під час виконання відповідачем протягом спірного періоду покладених на нього зазначених спеціальних обов`язків, до теперішнього часу відповідачу не компенсована. Одночасно, грошові кошти, що находять від НЕК "Укренерго" в оплату послуги відповідачу є також джерелом виконання відповідачем обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, тобто за рахунок вказаних коштів повинна бути сплачена електрична енергії за "зеленим" тарифом. Таким чином, обсяг виконання зобов`язання відповідача з оплати відпущеної електроенергії виробникам за "зеленим" тарифом ставиться у залежність від виконання спеціальних обов`язків НЕК "Укренерго", відповідно, нездійснення НЕК "Укренерго" повної оплати відповідачу послуги спірних періодів виключає можливість своєчасних та повних розрахунків з позивачем за електричну енергію таких спірних періодів.
На думку скаржника, одночасне стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, що нараховані за кожен день прострочення невиконання зобов`язання (ст. 625 ЦК України), та пені, обчисленої у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання покупцем, що не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (постанови ВСУ від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18, від 01.07.2014 № 3-31гс14, від 01.07.2014 № 3-32гс14).
Також на думку скаржника, господарським судом не застосовано положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 233 ГК України, хоча відповідне клопотання заявлялось відповідачем при розгляді даної справи, зокрема, можливість зменшення 3% річних підтверджена також позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). Враховуючи воєнний стан в Україні, сплата відповідачем неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, ще більше ускладнить ситуацію на ринку електричної енергії та призведе до недоотримання багатьма учасниками ринку коштів за товарну продукцію (електричну енергію) та як насідок неможливості здійснення ними господарської діяльності в критичній сфері інфраструктури, якою є сфера електроенергетики. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази завдання збитків позивачу внаслідок неповної оплати електричної енергії, поставленої в березні-листопаді 2021р.
Скаржник вважає, що незалучення КМУ, Міненерго та НКРЕКП до розгляду справи в якості третіх осіб, є підставою для скасування рішення.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказав на те, що за договором саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати електроенергії та здійснювати її оплату. Аргументи скаржника щодо безпідставності стягнення 3% річних у зв`язку із не користуванням відповідачем грошовими коштами позивача, про не застосування норм ст. 625 ЦК України до обов`язку з оплати електричної енергії при виконанні спеціальних обов`язків, про те, що стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України і пені є подвійним стягненням пені є такими, що не ґрунтуються на чинних нормах права.
Клопотання скаржника про зменшення розміру штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат до 1 грн, його дослідження, оцінку та обґрунтування з урахуванням введення на території України воєнного стану, зазначено на аркушах 7-10 рішення, в результаті розгляду клопотання, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зменшення розміру заявлених пені та штрафу та безпідставність зменшення розміру 3% річних і інфляційних втрат.
Позивач зазначає про те, що рішення у даній справі не впливає та не може вплинути на права або обов`язки Кабінету Міністрів України, Міністерство енергетики України та НКРЕКП, тому залучення зазначених сторін правомірно відхилено судом першої інстанції та безпідставно про це заявлено в апеляційній скарзі.

Клопотання та заяви, подані учасниками справи

10.11.2022 від відповідача до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи засвідчених копій платіжних доручень на загальну суму 696 999 833,21 грн та закриття провадження в частині стягнення заборгованості в сумі 696 999 833,21 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору. 
17.11.2022 від відповідача до суду надійшло клопотання, в якому просить, у разі якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних - зменшити розмір неустойки, інфляційних втрат та 3% річних втрат до 1 грн.
21.11.2022 від позивача до суду надійшло пояснення на клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та закриття провадження в частині, в якому зазначив про те, що позивач не заперечує проти приєднання до матеріалів справи засвідчених копій платіжних доручень на загальну суму 696 999 833,21 грн, а відносно зазначеного у клопотанні закриття провадження в частині стягнення заборгованості в сумі 696 999 833,21 грн у зв`язку із відсутністю предмету спору, вирішити зазначене питання в межах повноважень, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 275 ГПК України.
11.01.2023 відповідачем, засобами поштового зв`язку, подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи засвідченої копії платіжного доручення на загальну суму 3 557 179,76 грн та закриття провадження в частині стягнення заборгованості в сумі 3 557 179,76 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору.
16.01.2023 від позивача до суду надійшло пояснення на клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та закриття провадження в частині, в якому зазначив про те, що сума основної заборгованості наразі становить 141 445 691,00 грн, та те, що позивач не заперечує проти приєднання до матеріалів справи засвідчених копій платіжних доручень на загальну суму 3 557 179,76 грн, а відносно зазначеного у клопотанні закриття провадження в частині стягнення заборгованості в сумі 3 557 179,76 грн у зв`язку із відсутністю предмету спору, вирішити зазначене питання в межах повноважень, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 275 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №  910/20227/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Алданова С.О.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/20227/21 передано на розгляд колегії у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 відмовлено Державному підприємству "Гарантований покупець" у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №       910/20227/21 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 1 191 750,00 грн.
13.10.2022 скаржником подано до Північного апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення № 891 від 06.10.2022 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 191 750,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/20227/21. Призначено справу № 910/20227/21 до розгляду у судовому засіданні 23.11.2022.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від   22.11.2022, у зв`язку з перебуванням судді: Зубець Л.П., яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2022, для розгляду справи № 910/20227/21 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Ткаченко Б.О., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 прийнято справу № 910/20227/21   до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Алданова С.О.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 відмовлено Державному підприємству "Гарантований покупець" у задоволенні клопотань про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України, Міністерство енергетики України та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та оголошено перерву у розгляді справи №  910/20227/21   Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 до 18.01.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 оголошено перерву у розгляді справи № 910/20227/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 до 22.02.2023.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від   20.02.2023, у зв`язку з перебуванням судді: Алданової С.О., яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2023, для розгляду справи № 910/20227/21 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Корсак В.А., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 прийнято справу № 910/20227/21 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Корсак В.А., Ткаченко Б.О.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №  910/20227/21 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2023 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі № 910/20227/21 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.
Представник відповідача у судовому засіданні 22.02.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі № 910/20227/21 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів від 28.10.2020 №65-150-SD-20-00162/2007/04/20, який укладено відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Положення про покладення спеціальних обов`язків із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №483 (зі змінами) та результатів електронного аукціону (п. 1.1 договору).
Відповідно до п 2.1 договору позивач, за договором продавець, зобов`язаний продати електричну енергію покупцю, за договором гарантованому покупцю, а відповідач зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені в цьому договорі.
Згідно із п.3.1 договору періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год першого календарного дня по 24:00 год останнього календарного дня такого періоду (далі - період постачання), що зазначаються у додатковій угоді для періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону.
У п. 3.2 договору визначено, що обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим договором у періоді постачання визначається за результатами проведеного електронного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання.
Відповідно до п. 4.1 договору купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною, яка визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання.
Згідно з п. 4.3 договору покупець здійснює оплату позивачу за електричну енергію, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці, наступним чином:
- не пізніше 01 числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем - у розмірі 30% вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці;
- не пізніше 11 числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем - у розмірі 40 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці;
- не пізніше 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем - остаточний платіж у розмірі 30% від вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці.
За результатами електронного аукціону № ЕР-250221-GВ (аукціонне свідоцтво від 25.02.2021 № 03-ЕР-250221- GВ-1-1) сторонами укладено додаткову угоду від 25.02.2021 № 8/834/01/21 до договору (далі - додаткова угода № 8), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.03.2021 - 31.03.2021; вартість електричної енергії - 641 688 497,10 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 3 564 936,095 МВт*год вартістю 641 688 497,10 грн підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2021 № 39 (період постачання: березень 2021).
Пунктом 6 додаткової угоди №8 передбачено, що відповідач зобов`язується оплатити позивачу вартість електричної енергії відповідно до умов договору.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, відповідачем свої зобов`язання з оплати вартості отриманої у березні 2021 року електричної енергії належним чином не виконано, у зв`язку з чим, з 21.04.2021 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 192 506 549,13 грн, яка була повністю погашена 17.05.2021, що підтверджується витягом з рахунку позивача.
За результатами електронного аукціону № ЕР-290321-GВ (аукціонне свідоцтво від 29.03.2021 № 03-ЕР-290321-GВ-1-1) сторонами укладено додаткову угоду від 29.03.2021 №  9/1275/01/21 до договору (далі - додаткова угода №9), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.04.2021-30.04.2021; вартість електричної енергії - 609 519 615,48 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 3 386 220,086 МВт*год вартістю 609 519 615,48 грн підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 30.04.2021 № 98 (період постачання: квітень 2021).
Пунктом 6 додаткової угоди № 9 передбачено, що відповідач зобов`язується оплатити покупцю вартість електричної енергії відповідно до умов договору.
Сума грошових коштів, що надійшли від відповідача та були зараховані як оплата за електричну енергію за період постачання, визначений додатковою угодою № 9, становить 211 297 388,46 грн з ПДВ, що підтверджується витягом з виписки по рахунку позивача.
Таким чином, основна заборгованість за додатковою угодою № 9 до договору станом на дату звернення з цим позовом до суду становила 398 222 227,02 грн.
За результатами електронного аукціону № ЕР-260421-GВ (аукціонне свідоцтво від 26.04.2021 № 03-ЕР-260421- GВ-1-1) сторонами укладено додаткову угоду від 27.04.2021 №10/1505/01/21 до договору (далі - додаткова угода №10), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.05.2021 - 31.05.2021; вартість електричної енергії - 577 718 407,26 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 3 209 546,707 МВт*год вартістю 577 718 407,26 грн з ПДВ підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.05.2021 №140 (період постачання: травень 2021).
Пунктом 6 додаткової угоди № 10 передбачено, що відповідач зобов`язується оплатити позивачу вартість електричної енергії відповідно до умов договору.
Сума грошових коштів, що надійшли від відповідача та були зараховані як оплата за електричну енергію за період постачання, визначений додатковою угодою № 10, становить 288 885 920,36 грн (з ПДВ), що підтверджується витягом з особового рахунку позивача. З урахуванням наведеного, основна заборгованість відповідача за додатковою угодою № 10 станом на дату звернення з цим позовом до суду становила 288 832 486,90 грн (з ПДВ).
За результатами електронного аукціону № ЕР-240521-GВ (аукціонне свідоцтво від 24.05.2021 № 03-ЕР-240521- GВ-1-1) сторонами укладено додаткову угоду від 24.05.2021 №  11/1680/01/21 (далі - додаткова угода №11), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.06.2021 - 30.06.2021; вартість електричної енергії - 27 302 044,86 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 151 678,027 МВт*год вартістю 27 302 044,86 грн підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 30.06.2021 №194 (період постачання - червень 2021).
Пунктом 6 додаткової угоди № 11 передбачено, що відповідач зобов`язується оплатити позивачу вартість електричної енергії відповідно до умов договору.
Сума грошових коштів, що надійшли від відповідача та були зараховані як оплата за електричну енергію за період постачання, визначений додатковою угодою № 11, становить 16 867 069,48 грн (з ПДВ), що підтверджується витягом із особового рахунку позивача.
Таким чином, основна заборгованість відповідача за додатковою угодою №  11 станом на дату звернення з цим позовом до суду становила 10 434 975,38 грн (з ПДВ).
За результатами електронного аукціону № ЕР-270521-GВ (аукціонне свідоцтво від 27.05.2021 № 03-ЕР-270521-GВ-1-1) сторонами укладено додаткову угоду від 27.05.2021 №  12/1696/01/21 (далі - додаткова угода №12), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.06.2021 - 30.06.2021; вартість електричної енергії - 497 535 174,00 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 2 764 084,300 МВт*год вартістю 497 535 174,00 грн підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 30.06.2021 №195 (період постачання - червень 2021).
Пунктом 6 додаткової угоди № 10 передбачено, що відповідач зобов`язується оплатити позивачу вартість електричної енергії відповідно до умов договору.
Сума грошових коштів, що надійшли від відповідача та були зараховані як оплата за електричну енергію за період постачання, визначений додатковою угодою №12, становить 307 374 791,46 грн (з ПДВ), що підтверджується витягом із особового рахунку позивача.
Таким чином, основна заборгованість відповідача за додатковою угодою №  12 станом на дату звернення з цим позовом до суду становила 190 160 382,54 грн (з ПДВ).
За результатами електронного аукціону №ЕР-250621-GВ (Аукціонне свідоцтво від 25.06.2021 № 03-ЕР-250621-GВ-2-1) сторонами укладено додаткову угоду від 25.06.2021 №13/1847/01/21 (далі - додаткова угода №13), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.07.2021-31.07.2021; вартість електричної енергії - 5 530 273,20 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 30 723,74 МВт*год підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.07.2021 № 256 (період постачання - липень 2021).
За результатами електронного аукціону № ЕР-290621-GВ (аукціонне свідоцтво від 29.06.2021 № 03-ЕР-290621-GВ-1-1) сторонами укладено додаткову угоду від 29.06.2021 №14/1858/04/21 (далі - Додаткова угода №14), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.07.2021-31.07.2021; вартість електричної енергії - 485 194 680,00 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 2 695 526,000 МВт*год вартістю 485 194 680,00 грн підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.07.2021 №257 (період постачання - липень 2021).
Пунктом 6 додаткових угод № 13,14 передбачено, що відповідач зобов`язується оплатити позивачу вартість електричної енергії відповідно до умов договору.
Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що відповідачем свої зобов`язання з оплати вартості отриманої у липні 2021 року електричної енергії належним чином не виконано, в зв`язку з чим з 21.08.2021 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 466 188 705,54 грн, яка була повністю погашена 16.09.2021, що підтверджується випискою з рахунку позивача.
За результатами електронного аукціону № ЕР-220721-GВ (аукціонне свідоцтво від 22.07.2021 № 03-ЕР-220721-GВ-1-1) сторонами було укладено додаткову угоду від 22.07.2021 №15/1980/01/21 31.08.2021 (далі - додаткова угода № 15), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.08.2021-31.08.2021; вартість електричної енергії - 8 394 594,48 грн.
Продаж електричної енергії в обсязі 46 636,636 МВт*год вартістю 8 394 594,48 грн підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.08.2021 № 433 (період постачання - серпень 2021).
За результатами електронного аукціону № ЕР-290721-GВ (аукціонне свідоцтво від 29.07.2021 №03-ЕР-290721-GВ-1-1) сторонами укладено додаткову угоду від 29.07.2021 №16/1987/01/21 (далі - додаткова угода №16), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.08.2021-31.08.2021; вартість електричної енергії - 479 047 860,00 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 2 661 377,000 МВт*год вартістю 479 047 860,00 грн підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.08.2021 №434 (період постачання - серпень 2021).
Відповідачем свої зобов`язання з оплати вартості отриманої у серпні 2021 року електричної енергії належним чином не виконано, в зв`язку з чим з 21.09.2021 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 459 259 037,30 грн, яка була повністю погашена 18.10.2021, що підтверджується витягом із особового рахунку позивача.
За результатами електронного аукціону № ЕР-310821-GВ (аукціонне свідоцтво від 31.08.2021 № 03-ЕР-310821-GВ-1-1) укладено додаткову угоду від 31.08.2021 №17/2141/01/21 (далі - додаткова угода №17), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.09.2021-30.09.2021; вартість електричної енергії - 504 024 035,94 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 2 800 133,533 МВт*год вартістю 504 024 035,94 грн підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 30.09.2021 №583 (період постачання - вересень 2021).
Пунктом 6 додаткової угоди № 17 передбачено, що відповідач зобов`язується оплатити позивачу вартість електричної енергії відповідно до умов договору.
Сума грошових коштів, що надійшли від відповідача та були зараховані як оплата за електричну енергію за період постачання, визначений додатковою угодою №17, становить 256 738 071,15 грн (з ПДВ), що підтверджується випискою з рахунку.
Таким чином, основна заборгованість відповідача за додатковою угодою №17 станом на дату звернення з цим позовом до суду становила 247 285 964,79 грн (з ПДВ).
За результатами електронного аукціону № ЕР-240921-GВ (аукціонне свідоцтво від 24.09.2021 № 03-ЕР-240921-GВ-1-1) сторонами укладено додаткову угоду від 24.09.2021 №19/2328/01/21 (далі - додаткова угода №19), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.10.2021-31.10.2021; вартість електричної енергії - 11 022 336,72 грн з ПДВ.
Продаж електричної енергії в обсязі 61 235,204 МВт*год вартістю 11 022 336,72 грн підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.10.2021 №721.
Пунктом 6 додаткової угоди № 19 передбачено, що відповідач зобов`язується оплатити позивачу вартість електричної енергії відповідно до умов договору.
Сума грошових коштів, що надійшли від відповідача та були зараховані як оплата за електричну енергію за період постачання, визначений додатковою угодою №19, становить 551 116,84 грн (з ПДВ), що підтверджується витягом із особового рахунку.
Таким чином, основна заборгованість відповідача за додатковою угодою №  19 станом на дату подання позову становила 10 471 219,88 грн (з ПДВ).
За результатами електронного аукціону № ЕР-221021-GВ (Аукціонне свідоцтво від 22.10.2021 № 03-ЕР-221021-GВ-1-1) укладено додаткову угоду від 22.10.2021 №20/2410/02/21 (далі - додаткова угода № 20), відповідно до якої період постачання електричної енергії - 01.11.2021-30.11.2021; вартість електричної енергії - 17 056 072,26 грн з ПДВ.
На підтвердження продажу електричної енергії в обсязі 94 755,957 МВт*год вартістю 17 056 072,26 грн з ПДВ позивачем подано разом з позовною заявою акт купівлі-продажу електричної енергії від 30.11.2021 № 953, підписаний зі сторони позивача.
Враховуючи те, що відповідачем не надано обґрунтованих заперечень щодо зазначених в акті від 30.11.2021 № 953 обсягів та вартості електричної енергії, придбаної відповідачем у листопаді 2021, а також здійснення відповідачем часткової оплати вартості електричної енергії за додатковою угодою № 20, факт придбання відповідачем електричної енергії вартістю 17 056 072,26 грн підтверджується наявним в матеріалах справи доказами і вказана обставина не спростована відповідачем.
Пунктом 6 додаткової угоди № 20 передбачено, що відповідач зобов`язується оплатити позивачу вартість електричної енергії відповідно до умов договору.
Як зазначає позивач, станом на 01.12.2021 основна заборгованість відповідача за додатковою угодою № 20 становила 5 116 821,68 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не виконав належним чином свій обов`язок щодо оплати вартості електричної енергії, придбаної за договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 1 150 524 078,19 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, а відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 173 ГК України установлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина перша статті 174 ГК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Частиною першою статті 275, частинами шостою, сьомою статті 276 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.
Згідно із частиною першою статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1  статті 193 Господарського кодексу України  (далі - ГК України) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
В силу положень  ст. 530 ЦК України,  якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Так, як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем після подання позовної заяви до суду, частково сплачено заборгованість за договором, сплативши заборгованість за додатковою угодою № 19 у розмірі 10 471 219,88 грн (платіжне доручення від 10.12.2021 № 195691); за додатковою угодою № 20 у розмірі 5 116 821,68 грн (платіжне доручення від 10.12.2021 № 195692); за додатковою угодою №  17 у розмірі 92 187 305,64 грн (платіжне доручення від 29.12.2021 № 199824).
Окрім того, згідно із платіжними дорученнями від 31.05.2022 № 224079, від 08.06.2022 № 226550 та від 27.06.2022 № 229244 відповідачем було сплачено позивачу заборгованість за договором у загальному розмірі 200 746 027,02 грн.
Оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про відсутність предмету спору в частині стягнення основного боргу у розмірі 308 521 374,22 грн, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про закриття провадження у справі в цій частині, у зв`язку із відсутністю предмета спору, на підставі п. 2 ч. 1 ст.  231 ГПК України.
Враховуючи викладене, судом правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу у сумі 842 002 703,97 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється з згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить    статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі    статтею 549 Цивільного кодексу України    пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до  статті 230 Господарського кодексу України    - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 19.09.2019 у справі №904/5770/18).
У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором, позивачем нараховано та просить суд стягнути з відповідача 77 820 890,42 грн пені, 13 895 206,70 грн 3% річних, 21 208 655,54 грн інфляційних втрат та 36 108 795,05 грн штрафу у розмірі 7% (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), які просить стягнути з відповідача.
Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до п. 6.2 договору у випадку не забезпечення гарантованим покупцем повної оплати за електричну енергію до 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем, гарантований покупець сплачує продавцю пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, від простроченої суми вказаного платежу, без врахування для фактичної оплати.
У п.6.3 договору визначено, що за прострочення оплати гарантованим покупцем остаточного платежу, що передбачений п.4.3 договору на строк понад 30 календарних днів, гарантований покупець додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 7% від простроченої суми вказаного платежу.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, перевіривши розрахунок сум пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, доданий до позовної заяви, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду, що він є обгрунтованим, у зв`язку із чим, правильними сумами є суми у розмірі 77 820 890,42 грн пені, 36 108 795,05 грн штрафу, 13 895 206,70 грн 3% річних та 21 208 655,54 грн інфляційних втрат.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем як до господарського суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції подано клопотання про зменшення неустойки, у якому відповідач просить зменшити розмір неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань до 1 грн.
Водночас за приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Згідно із положеннями ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Вказані правові наслідки містяться у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19. 
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала, що господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Водночас висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України).
Аналогічна правова позиція щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 16.10.2019 у справі №904/4285/18 від 18.02.2020 у справі №920/694/19.
При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.          
В обґрунтування наявності підстав для зменшення неустойки відповідач посилається на те, що придбання останнім електричної енергії на підставі договору та додаткових угод до нього здійснювалось на виконання покладених на відповідача спеціальних обов`язків із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (ПСО для населення). Відповідач просив врахувати, що на території України було введено воєнний стан, а у зв`язку зі знищенням/пошкодженням агресором значної кількості промислових підприємств істотно зменшилось надходження коштів в електроенергетичну галузь, в зв`язку з чим відповідач недоотримує значні суми грошових коштів від виробників та від НЕК "Укренерго" в якості оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії для побутових споживачів.
Відповідач вказав, що станом на 30.04.2022 загальний розмір несплаченої вартості послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів, які придбаються відповідачем у постачальників універсальних послуг за період січень-травень 2022 року становить понад 14,8 млрд грн, а загальний розмір несплаченої заборгованості за електричну енергію перед виробниками за "зеленим тарифом становить близько 10,7 млрд грн, а за таких умов сплата відповідачем штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат позивачу ускладнить ситуацію на ринку електричної енергії та призведе до недоотримання багатьма учасниками ринку коштів за електричну енергію.
Відповідач також зазначив, що після відкриття провадження у цій справі ним здійснювалася оплата електричної енергії, придбаної у спірному періоді, разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази завдання збитків позивачу внаслідок неповної оплати відповідачем електричної енергії, поставленої в березні-листопаді 2021 року.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням специфіки відносин на ринку електричної енергії України, специфіку діяльності відповідача, визначену ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" та те, що здійснення відповідачем позивачу за рахунок іншої діяльності відповідача продажу купованої за "зеленим" тарифом електричної енергії, не заміщує визначене спеціальним законодавством та іншими регуляторними актами джерело розрахунків за електричну енергію за "зеленим" тарифом, задля дотримання оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобіганню негативних наслідків, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру пені та штрафу, у зв`язку із чим зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача пені до 39 000 000,00 грн та штрафу до 18 000 000,00 грн є обгрунтованим.
Щодо зменшення 3% річних та інфляційних нарахувань, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Відповідач у клопотанні про зменшення 3% річних та інфляційних посилається на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, однак, обставини у справі № 910/20227/21 та у справі № 902/417/18 не є подібними, і, відповідно, зменшення заявленої до стягнення суми 3% річних є безпідставним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20.
Враховуючи викладене, підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат відсутні, в зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 13 895 206,70 грн 3% річних та 21 208 655,54 грн інфляційних втрат.
Доводи скаржника про зменшення розміру неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань до 1 гривні колегією суддів суду апеляційного господарського суду оцінюється критично, оскільки зменшення розміру штрафних санкцій на 99% нівелюватиме саме значення неустойки як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне отримання грошових коштів за надані ним послуги
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.
Посилання скаржника на те, що оплата вартості електричної енергії за "зеленим" тарифом залежить від надходження коштів від ПрАТ "НАК "Укренерго", яке, на його думку, неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, не беруться до уваги, оскільки за укладеним між сторонами договором саме відповідач узяв на себе обов`язок купувати електроенергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та Порядку. Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини є безпідставним, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у цій справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення оплати вартості електроенергії за "зеленим" тарифом, отриманої від позивача.
Таким чином, суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване.
Однак, після прийняття оскаржуваного рішення та під час апеляційного розгляду справи, відповідачем було сплачено 700 557 012,97 грн заборгованості.
Відповідно до статті 241 ГПК України рішення суду першої інстанції, у разі подання апеляційної скарги, набирає законної сили після прийняття постанови апеляційним господарським судом за наслідками апеляційного перегляду, а відтак залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення боргу, якого не існувало на момент прийняття такого рішення, свідчить про невиправдане втручання у право особи на мирне володіння його майном. Незважаючи на те, що суд першої інстанції в межах наданих доказів прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову в частині стягнення основного боргу, зайвий формалізм не повинен створювати надмірний тягар для сторін.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №914/1034/18, від 25.07.2019 у справі №916/144/18.
Враховуючи те, що внаслідок сплати відповідачем коштів у розмірі 700 557 012,97 грн основна заборгованість по договору за спірний період зменшилась на відповідну суму, тобто має місце відсутність предмета спору, апеляційний господарський суд, враховуючи вказані правові позиції Верховного Суду, та керуючись положеннями п.2 ч.1 ст.231 ГПК України та ч.1 ст. 278 ГПК України, дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення в цій частині та закриття провадження у справі щодо вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 700 557 012,97 грн.
Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч. 9 зазначеної статті, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем була сплачена максимальна сума судового збору (350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) і при поданні апеляційної скарги відповідачем також була сплачена максимальна сума   судового збору (150% від суми судового збору за подання позову).
Оскільки при поданні апеляційної скарги відповідачем було сплачено максимальну суму судового збору і незважаючи на закриття провадження у частині позовних вимог така ж сума підлягає сплаті і за задоволені позовні вимоги, враховуючи відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2    ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").
Згідно п.п. 1, 4 ч. 1   ст. 275 ГПК України   суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Керуючись статтею 129, пунктом 2 частини 1 статті 231, статтями 269, 270, пунктами 1, 4 частини 1 статті 275, статтями 278, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі № 910/20227/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №  910/20227/21 в частині стягнення 700 557 012,97 грн основного боргу скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про закриття провадження.
3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №  910/20227/21 залишити без змін.
4. Матеріали справи № 910/20227/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Текст постанови складено та підписано 03.04.2023, у звязку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М.

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                Б.О. Ткаченко