ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 січня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/12708/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року (суддя Юрков Е.О.) по справі №160/12708/22 за позовом Фермерського господарства «Овен» до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                в с т а н о в и В:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року задоволено адміністративний позов Фермерського господарства «Овен», а саме:
визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 7087389/30701095 від 20.07.2022 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 03.03.2022 р.; № 7087387/30701095 від 20.07.2022 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 04.03.2022 р.; № 7087388/30701095 від 20.07.2022 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 11.03.2022 р.; № 7087386/30701095 від 20.07.2022 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 24.03.2022р.;
зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Фермерського господарства "ОВЕН": № 1 від 03.03.2022 р., № 2 від 04.03.2022 р., № 3 від 11.03.2022 р. та № 4 від 24.03.2022 р. - датою їх надходження на реєстрацію.
Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат у вигляді сплаченого судового збору.
25 жовтня 2022 року Фермерське господарство "ОВЕН" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 160/12708/22 за позовом Фермерського господарства "ОВЕН" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просило:
- ухвалити по справі № 160/12708/22 додаткове рішення, яким стягнути: за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, на користь Фермерського господарства «ОВЕН» вартість судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, в сумі
9908,80 грн.; за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на користь Фермерського господарства «ОВЕН» вартість судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, в сумі 9 908,80 грн.
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року заяву задоволено.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з наданням останньому правничої допомоги адвокатом, з огляду на надані позивачем докази, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом цієї справи, є обґрунтованими та співмірними із складністю справи та підтверджені належними та допустимими доказами.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої  інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідач вважає, що розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання консультації та складання позову. Також, за позицією відповідача, витрати на правничу допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами, а саму справу розглянуто в порядку письмового провадження, що свідчить про те, що адвокат не приймав участі в судових засіданнях.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС  України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому  статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно зі  статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу положень  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання правничої допомоги 08.08.2022 позивачем укладено договір з Адвокатським бюро «Олександра Рисіна» №190/18/22 про надання правової допомоги.
Предметом договору є: клієнт в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, доручає бюро, а бюро бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову (професійну правничу) допомогу, а саме: по підготовці від імені клієнта позову до Державної податкової служби України (далі - ДПС України), Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (далі - ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування рішення № 7087389/30701095 від 20.07.2022 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 03.03.2022 р. на суму ПДВ 27 125,01 грн., № 7087387/30701095 від 20.07.2022 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 04.03.2022 р. на суму ПДВ 28 515,80 грн, № 7087389/30701095 від 20.07.2022 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 24.03.2022 р. на суму ПДВ 26 278,23 грн. та зобов`язання ДПС України зареєструвати ці податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, подачі цього позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та подальше представництво інтересів клієнта в Дніпропетровському окружному адміністративному суду до прийняття останнім рішення по справі.
До вказаного договору сторонами погоджено угоду про розмір гонорару Бюро від 08.08.2022 року, якою погоджено, що сторони договору про надання правової допомоги № 190/18/22 від 08.08.2022 р. погодилися, що гонорар Бюро за надану правову допомогу буде визначатися за всю фактичну кількість годин надання правової допомоги із розрахунку 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень за годину.
Пунктом 6 угоди про розмір гонорару Бюро від 08.08.2022 року встановлено, що в разі задоволення позову клієнта, клієнт додатково оплачує Бюро «гонорар успіху» в розмірі 5000,00 грн. протягом 10 календарних днів після набрання чинності рішенням (додатковим рішенням) суду про задоволення судом заяви клієнта про стягнення «гонорару успіху».
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 190/18/22 від 08.08.2022 року, угоду про розмір гонорару Бюро від 08.08.2022 року, акт про нарахування «гонорару успіху» від 21.10.2022 року, акт прийому-передачі послуг з правової (професійної правничої) допомоги від 21.10.2022 року, платіжне доручення №3444 від 02.09.2022 року на суму 15000,00 грн.
В акті прийому-передачі послуг з правової (професійної правничої) допомоги від 21.10.2022 року зазначено вид послуг, які надані Адвокатом; кількість годин витрачених на надання правничої допомоги; розрахунок вартості послуг.
Отже, ураховуючи надані позивачем документи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджені належними та допустимими доказами.
Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо неспівмірності та не пропорційності витрат, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7  статті 134 КАС України).
Тобто, можливість зменшення судом заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, пов`язана з наявністю відповідного клопотання сторони про зменшення таких витрат та обґрунтованості стороною підстав для зменшення заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.
Матеріали справи свідчать про те, що на адресу відповідачів (до Електронних кабінетів) було доставлено як заяву позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу так і документи, які підтверджували фактичне понесення таких витрат позивачем.
Натомість, жодних клопотань чи заяв відповідачів про зменшення заявлених до відшкодування витрат, до суду не надходило, в матеріалах справи такі процесуальні документи відсутні.
Отже, за встановлених обставин суд першої інстанції взагалі був позбавлений процесуальної можливості самостійно вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для зменшення заявлених до відшкодування витрат.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши пов`язаність витрат на правничу допомогу з розглядом цієї справи, обгрунтовано стягнув з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу.
Крім цього, вказуючи в апеляційній скарзі на неспівмірність стягнутих витрат із складністю справи, відповідач не вказує про те, який гонорар адвоката є справедливим у контексті складності цієї справи, та який зазвичай застосовуються при визначенні винагороди адвоката. 
Відповідно до  статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до Договору, Додатку до нього визначено вартість послуг (гонорар адвоката).
Отже, умови щодо встановленого договором розміру гонорару адвоката відповідають приписам ст. 30 Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, та є визначеними.
Щодо аргументів відповідача про відсутність доказів фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу слід зазначити те, що такими доказами є договір про надання правової допомоги, додаткова угода до договору, акт виконаних робіт, докази оплати наданих послуг.
З цих підстав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі №160/12708/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 12.01.2023
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк