ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України
28 лютого 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/6669/22
Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/386/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_5 ,
приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Борисова Тетяна Анатоліївна,
Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2022 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання права на рухоме майно в порядку спадкування, -

                                       В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на рухоме майно в порядку спадкування залишено без розгляду. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду в частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Мороз О.В. про компенсацію судових витрат у даній справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача, матеріали справи таких доказів не містять. 
Наголошує, що сторона відповідача письмових клопотань про стягнення понесених нею витрат на правничу допомогу на підставі ч.5 ст. 142 України не подавала.
Вважає, що саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Сторона відповідача в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду від 21.02.2022 в  частині визначення розміру витрат на оплату правничої допомоги  та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування вказаних витрат 20 000 грн.
Указує, що подане стороною позивача клопотання  про зменшення розміру витрат на правничу допомогу є формальним і не містить доведених обґрунтувань та доказів неспівмірності понесених витрат, а саме не визначено, які критерії ч.4 ст. 137 ЦПК України не відповідають заявленим і понесеним витратам на правничу допомогу, що є порушенням ч.6 ст. 137 ЦПК України в частині обов`язку доведеності неспівмірності витрат позивачем.
Уважає, що даний розмір витрат є співмірним, реальним з урахуванням потраченого адвокатом часу, необхідністю вчинення процесуальних дій фахівцем, забезпечення права ефективно захистити права в суді від необґрунтованого позову ОСОБА_1 і виходячи з його фінансового стану, а судом без достатньої правової підстави зменшено понесені нею витрати на правничу допомогу.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд уважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду в частині залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на рухоме майно в порядку спадкування сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на оплату  правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просив здійснити поділ спадкового майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , шляхом:
- припинення права спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/12 частку транспортного засобу марки «Toyota Highlander», 2018 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
- припинення права спільної часткової власності ОСОБА_4 на 1/12 частку транспортного засобу марки «Toyota Highlander», 2018 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
- стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 як законного представника малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошової компенсації за обов`язкову частку у спадщині після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частки спірного автомобіля;
- визнання за ним права власності на транспортний засіб марки «Toyota Highlander», 2018 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Позов обґрунтовував тим, що за життя батька - ОСОБА_6 , останнім 18.09.2014 було укладено з ОСОБА_2 шлюбний договір, за яким, майно, набуте в шлюбі є особистою власністю того із подружжя, на чиє ім`я воно буде оформлене в період шлюбу, включаючи грошові кошти, банківські вклади, нерухоме майно та транспортні засоби.   
26.11.2018 батьком придбано спірний автомобіль, який зареєстровано за ОСОБА_2 . 
Дане авто є особисто батька, він бажав залишити автомобіль позивачу, за заповітом всі належні батьку транспортні засоби успадковуються позивачем, позивач ним постійно користувався.
  
У відзиві на позовну заяву, ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та стягнути з нього на її користь судові витрати сумі 20 000 грн (на професійну правничу допомогу), із наданням відповідних доказів, а саме: договору №09/11/22 про надання правової (професійної допомоги) від 09.11.2020, рахунку на оплату №126 від 09.11.2022 АО «Лігал Айк`ю Груп», квитанції АТ КБ «ПриватБанк» про переказ готівки №0.02736129169.1 від 10.11.2022.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.10.2022 задоволено заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.
Накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Highlander», 2018 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішенням суду у справі №750/6669/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про поділ спадкового майна (а.с. 31-32).

Ухвалою суду від 02.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду на 17.11.2022 за правилами загального позовного провадження (а.с. 48).
17.11.2022 за заявою представника позивача - адвоката Шолох О.В. підготовче засідання відкладене до 01.12.2022, у зв`язку з її зайнятістю в іншому судового засіданні (а.с. 58, 88). 
01.12.2022 від представника позивача - адвоката Шолох О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду підготовчого судового засідання на іншу дату, в зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому засіданні, підготовче засідання відкладене до 21.12.2022 (а.с. 99, 101).

05.12.2022 від представника відповідача - адвоката Мороз О.В. до суду першої інстанції подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову у даній справі (а.с.105-109). 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.12.2022 клопотання адвоката Мороза О.В. задоволено.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.10.2022 у вигляді арешту на  автомобіль марки «Toyota Highlander», 2018 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 124-125).

19.12.2022 представник позивача - адвокат Шолох О.В. подала до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду та стягнення судових витрат. 
Заяву обґрунтовувала тим, що звернення до суду є диспозитивним правом позивача, в Новозаводському районному суду м. Чернігова існує спір з приводу іншого спадкового майна (справа №751/3663/21) та виникла вірогідність вирішення спору мирним шляхом. Наголошувала, що в діях позивача відсутні необґрунтовані дії. 
Заперечувала проти заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, вважала що їх розмір може складати 3 000 грн  (а.с. 132).
21.12.2022 у підготовче засідання представник позивача також не з`явилася.

Задовольняючи частково заяву відповідача про відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката, суд першої інстанції виходив з того, що сторона позивача, забезпечивши позов арештом майна відповідача, не вчинила жодних процесуальних дій, спрямованих на вирішення спору, подаючи при цьому заяви про відкладення підготовчих засідань, що свідчить про відсутність зацікавленості у розгляді справи. Суд першої інстанції зазначив, що вбачає очевидну відсутність між сторонами предмету спору щодо спадкового майна, враховуючи наявність домовленості у шлюбному договорі, укладеному 18.09.2014 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , про належність на праві власності набутого у шлюбі майна тому з подружжя, на чиє ім`я воно буде оформлене, а також невиконання позивачем вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України. Такі дії позивача суд визнав необґрунтованими, що на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України є підставою для стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правову допомогу.  
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2022 ОСОБА_2 (замовник) уклала з Адвокатським об`єднанням «Лігал Айк`ю Груп» (Адвокатське об`єднання) Договір №09/11/22 про надання правової (професійної правничої) допомоги, відповідно до якого Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Замовнику послуги (правову допомогу), зокрема: надання усної юридичної консультації, складання і подання заяв по суті справи, участь у судових засіданнях першої та апеляційної інстанції у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна.
Відповідно до п.3.1.Договору вартість послуг, за даним Договором складає 20 000 грн.
Представництво інтересів ОСОБА_2 в суді першої інстанції здійснював адвокат Мороз О.В. на підставі ордеру серія СВ №1037881 від 09.11.2022, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №09/11/22 від 09.11.2022 Адвокатським об`єднанням «Лігал Айк`ю Груп» (а.с. 97).
Згідно з рахунком на оплату №126 від 09.11.2022  Адвокатського об`єднання «Лігал Айк`ю Груп» вартість наданої правової допомоги складає 20 000 грн (а.с. 64).
Відповідно до квитанції №9287-0597-2756-4942 від 10.11.2022, ОСОБА_2 сплатила за надання правової допомоги за рахунком на оплату №126 від 09.11.2022  суму  20 000 грн (а.с. 63).
Згідно з актом наданих послуг №147 від 20.12.2022, підписаним Адвокатським об`єднанням «Лігал Айк`ю Груп» та ОСОБА_2 , виконавцем виконані наступні роботи (надані такі послуги): ознайомлення з матеріалами цивільної справи №750/6669/22, правовий аналіз правовідносин, підготування відзиву на позовну заяву у справі від 15.11.2022, подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, участь у судових засіданнях. Загальна вартість вказаних послуг складає 20 000 грн (а.с. 137).

Згідно  з ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Необхідною умовою для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду, є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.
Таким чином, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду установити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом посилався на те, що відповідач була дружиною його батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя батька, 18.09.2014 ОСОБА_2 уклала з ним шлюбний договір, відповідно до п. 1.7 якого передбачено, що майно, набуте у шлюбі, є особистою власністю того із подружжя, на чиє ім`я воно буде оформлено в період шлюбу, включаючи грошові кошти (банківські) вклади, нерухоме майно та транспортні засоби.
Вказував, що придбаний батьком 26.11.2018 за життя автомобіль марки Toyota Highlander, 2018 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 , проте фактично був особисто батька, який бажав залишити його позивачу, проте за життя не встиг цього зробити.
Позивач зазначав, що ним у справі в підготовчому засіданні буде подано клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості спірного автомобіля, після чого на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України, буде внесено на депозитний рахунок вартість 2/12 частки спірного спадкового майна, визначеного відповідно до експертизи, та надані відповідні докази до початку розгляду справи по суті.
Залишаючи без розгляду позов та стягуючи частково витрати на правничу допомогу з позивача, суд першої інстанції враховуючи наявність домовленості у шлюбному договорі, укладеному 18.09.2014 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , дійшов висновку про очевидну відсутність між сторонами предмета спору щодо спадкового майна, про що судом вже було констатовано в ухвалі від 14.12.2022 про скасування заходів забезпечення позову в цій справі, ініціатором якого виступила відповідачка, врахував поведінку сторони позивача.
У судовому засіданні суду першої інстанції 21.12.2022 адвокат Мороз О.В., посилаючись на необґрунтованість позову та недобросовісні дії позивача щодо відкладення розгляду справи, зробив усну заяву про відшкодування розміру понесених відповідачем витрат на правову допомогу, долучивши акт надання послуг щодо розміру правових витрат, задля їх відшкодування.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності передбачених  ч. 5 ст. 142 України підстав для відшкодування відповідачу за рахунок позивача витрат на правову допомогу.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що стороною відповідача письмових клопотань про стягнення понесених ним витрат на правничу допомогу на підставі ч.5 ст. 142 ЦПК України подано не було, не заслуговують на увагу, оскільки вказаною нормою процесуального законодавства не передбачено подання саме письмової заяви про стягнення понесених витрат. Так, у відзиві на позовну заяву відповідачем в прохальній частині заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат в сумі 20 000 грн, а в судовому засідання 21.12.2022 представником відповідача - адвокатом Морозом О.В. в усній формі заявлено про відшкодування понесених витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»).
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про те, що розмір витрат в сумі 20 000 грн є співмірним, реальним з урахуванням потраченого адвокатом часу, необхідністю вчинення процесуальних дій фахівцем, забезпечення права ефективно захистити права в суді від необґрунтованого позову пред`явленого ОСОБА_1 і виходячи з фінансового стану позивача, а судом без достатньо правової підстави було зменшено витрати понесені ним на правничу допомогу, що є порушенням норм права, не приймаються до уваги, з огляду на наступне.
Згідно з актом наданих послуг №147 від 20.12.2022, виконавцем були виконані наступні роботи: ознайомлення з матеріалами цивільної справи №750/6669/22, правовий аналіз правовідносин, підготування відзиву на позовну заяву у справі від 15.11.2022, подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, участь у судових засіданнях.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення з матеріалами справи. Крім того, аналізуючи протоколи судових засідання, представник відповідача - адвокат Мороз О.В. був присутній в одному судовому засіданні 21.12.2022 тривалістю 40 хв., а тому колегія суддів, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи зміст та обсяг наданих послуг представником відповідача у суді, уважає, що заявлений представником відповідача до відшкодування розмір правової допомоги є явно завищений, судом першої інстанції вірно визначена сума 5 000 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2022 року - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                  Н.В.Висоцька

                                                                                          Н.В. Шитченко