16.01.23
22-ц/812/114/23
Провадження №22-ц/812/114/23
ПОСТАНОВА
Іменем України
16 січня 2023 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                      справа № 490/5122/22
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,
переглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану його представником – адвокатом Панчелюгою Катериною Миколаївною - на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва, постановлену 29 листопада 2022 року під головуванням судді Чулупа О.С., повний текст судового рішення складений цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а ухвалою того ж суду від 29 листопада 2022 року - позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст.185 ЦПК України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Панчелюга К.М.- посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу повернути до суду першої інстанції для розгляду. Апелянт зазначає, що суд, вказуючи на необхідність додавати до позову про розірвання шлюбу оригінал свідоцтва про шлюб послався на положення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», однак, відповідні положення відповідали нормам цивільного процесуального законодавства в редакції від 16.06.2007 року, тоді як чинна редакція ЦПК України встановлює інші положення щодо письмових доказів, а саме, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим (ст.95 ЦПК України). До того ж у позовній заяві ОСОБА_1 було викладено клопотання про витребування у відповідача ОСОБА_2 оригіналу свідоцтва про шлюб, оскільки воно знаходиться у неї і остання відмовляється надати його позивачу, однак суд першої інстанції це клопотання залишив поза увагою. Крім того при вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, суд першої інстанції перевіряє відповідність позовної заяви вимогам статті 175 ЦПК України, тобто перевіряє передумови права на пред`явлення позову особи та дотримання порядку її подання, та не вправі уточнювати, пропонувати позивачу надати (зазначити) докази, які на думку суду повинні відповідати позовним вимогам. З огляду на викладене апелянт вважає, що суд першої інстанції проявив надмірний формалізм, який у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод порушує права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 цієї Конвенції.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 6 ч. 1 ст.353 цього Кодексу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 11 листопада 2022 року про залишення позову без руху, а саме, не надано оригіналу свідоцтва про шлюб.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
За частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У статті 6 Конвенції вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Згідно з частинами першою, третьою, п`ятою статті 177 ЦПК України (в редакції на час вчинення судом першої інстанції оскаржуваних процесуальних дій) позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
За частиною другою статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта статті 95 ЦПК України).
Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина п`ята статті 95 ЦПК України).
Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 95 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2022 року ОСОБА_1  через свого представника – адвоката Панчелюгу К.М. – через систему «Електронний суд» звернувся із позовом до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу. Відповідно до опису вкладення документів, доданих до позовної заяви, засвідчених кваліфікованим електронним підписом адвоката Панчелюга К.М., заявником також було додано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 20 квітня 2017 року. Крім того, в позовній заяві, у зв`язку з неможливістю надати оригінал свідоцтва про шлюб внаслідок фізичної відсутності його у позивача та наявності лише фотокопії, адвокат Панчелюга К.М. просила суд витребувати оригінал вказаного документу у відповідачки ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, з наданням позивачу строку десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, а саме надання ним оригіналу свідоцтва про шлюб.
На виконання ухвали від 11 листопада 2022 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Панчелюгою К.М. - 23 листопада 2022 року подано клопотання, в якому вона зазначає, що чинні норми ЦПК України не надають перевагу оригіналам доказів, а залишають це питання на розсуд суду, тому враховуючи, що оригінал свідоцтва про шлюб знаходиться у ОСОБА_2 , про що було зазначено у позовній заяві, повторно просила витребувати його у відповідачки та відкрити провадження у справі. 
Повертаючи позовну заяву позивачу з підстав невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позову без руху, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що діючим законодавством не передбачено надання певного переліку доказів до позовної заяви, натомість передбачені п. 8 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України вимоги позивачем дотримано та надано копію завіреного належним чином свідоцтва про шлюб, зазначено про відсутність оригіналу свідоцтва про шлюб у позивача та заявлено клопотання про його витребування у відповідачки.
За такого, враховуючи на зміст ст. 95, 177 ЦПК України, залишення позовної заяви без руху з підстав ненадання оригіналу свідоцтва про шлюб та повернення її як неподаної є порушенням принципу верховенства права, права на справедливий суд, суперечить завданням цивільного судочинства.
Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 526/442/22.
Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції обмежує права позивача та перешкоджає йому у доступі до правосуддя.
Оскільки оскаржувана ухвала суперечить вимогам закону та не може вважатись законною та обґрунтованою, вона згідно приписів ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням матеріалів позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі відповідно до вимог статей 175, 177 ЦПК.
Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану його представником – адвокатом Панчелюгою Катериною Миколаївною - задовольнити.
Ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2022 року скасувати, а матеріали позовної заяви ОСОБА_1 направити до того ж суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий                                                               В.В. Коломієць

Судді:                                                                         Т.Б. Кушнірова

                                                                                     Н.О. Шаманська
Повний текст постанови складено 16 січня 2023 року