ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/365/23 Справа № 205/4300/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зінченко  А. С. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Максюти Ж.І.
суддів – Свистунової О.В., Биліни Т.І.
за участю секретаря — Драгомерецької А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Павлоградського відділу державної виконававчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пузанової Олександри Мар`янівни на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2022 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пузанової Олександри Мар`янівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И ЛА:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пузанової Олександри Мар`янівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 .
В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2019 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю “Джерело” про стягнення грошових коштів – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка мешкає: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики №2 від 17 серпня 2016 року у сумі 226274 (двісті двадцять шість тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 25 коп., яка складається з 200 000 грн. - основного боргу, 7134 грн. 25 коп. - 3% річних від простроченої суми, 19140 грн. - інфляційних витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка мешкає: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 2262 (дві тисячі двісті шістдесят дві) грн. 74 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вказане заочне рішення набрало законної сили 02.07.2019, було видано виконавчий документ, який з липня 2019 року знаходиться на виконанні в Павлоградському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області (ВП № 59809972, державний виконавець Пузанова О.М.). Зазначає, що вона неодноразово зверталась до виконавчої служби з приводу виконання зазначеного рішення суду, її повідомляли, що вживаються всі необхідні дії. Але з матеріалів АСВП по ВП № 59809972 вбачається, що дії щодо забезпечення виконання судового рішення державним виконавцем не вживались. З посиланням на норми ЗУ «Про виконавче провадження» зазначає, що жодних виконавчих дій виконавцем не проведено та просить визнати бездіяльність державного виконавця у зв`язку з невиконанням зазначеного заочного рішення суду неправомірною.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пузанової Олександри Мар`янівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 — задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пузанової О.М. у зв`язку з невиконанням заочного рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2019 № 205/4300/18.
Не погодившись із ухвалою суду, державний виконавець Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пузанова О.М. подала апеляційну скаргу та посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та в задоволенні скарги відмовити.
Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2019 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю “Джерело” про стягнення грошових коштів – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка мешкає: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики №2 від 17 серпня 2016 року у сумі 226274 (двісті двадцять шість тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 25 коп., яка складається з 200 000 грн. - основного боргу, 7134 грн. 25 коп. - 3% річних від простроченої суми, 19140 грн. - інфляційних витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка мешкає: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 2262 (дві тисячі двісті шістдесят дві) грн. 74 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Заочне рішення набрало законної сили 02.07.2019.
На виконанні у Павлоградському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (державний виконавець Пузанова О.М.) знаходиться на виконанні виконавчий лист № 205/4300/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 228536,99 грн., ВП № 59809972, що підтверджується інформацією з АСВП від 06.08.2021.
Також з зазначеної інформації з АСВП від 06.08.2021 вбачається, що державним виконавцем 01.07.2021 звернено стягнення на кошти на рахунках боржника винесенням постанови про арешт коштів боржника, та ВП № 59809972 приєднано до зведеного ВП № 58999728, яке станом на день розгляду скарги є відкритим.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Перекопський М.М.) від 02.11.2021 по даній справі (ВП № 59809972) у задоволенні подання державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пузанової О.М. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовлено. 
Зазначеною ухвалою встановлено, що матеріали подання містять копію поштових конвертів з рекомендованими повідомленнями, адресованими ОСОБА_2 , які не вручено адресатові. 
В актах державного виконавця від 11.11.2019 та від 13.04.2021 зазначено, що за адресою мешкання боржника ніхто двері не відчинив, на телефонні дзвінки боржниця не відповідає, залишено виклик державного виконавця. 
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що матеріали подання не містять доказів що боржник ухиляється від явки до державного виконавця, а відповідно, і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань. 
Подання державного виконавця обґрунтоване тим, що під час виконання рішення суду, виконавцем встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що боржнику на праві власності належить майно, а саме: трикімнатна квартира, яка є іпотечною згідно договору №1330 виданого 15.11.2013. 
Вжитими виконавцем заходами встановлено, що ОСОБА_2 не отримує доходи та інші виплати, відкритих рахунків у банківських установах не має, будь-яке рухоме майно за боржницею не зареєстровано.
Задовольняючи скаргу суд першої інстанції послався на те, що суду не надано доказів на підтвердження здійснення державним виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника ОСОБА_2 , інформації щодо наявності чи відсутності у боржника доходів та інших виплат, відкритих рахунків у банківських установах.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи державний виконавець в судове засідання, призначене на 07 червня 2022 року не з`явився, та не повідомив суд про поважність причин не явки в судове засідання, або про можливість розгляду справи за його відсутності
Стаття 128 ЦПК України визначає, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. 
Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (стаття 223 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення ЄСПЛ від 13 грудня 2011 року у справі TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27).
Принцип рівності сторін – один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду – передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі GUREPKA v. UKRAINE (№ 2), № 38789/04, § 23).
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).
Із матеріалів справи відомо, що судове засідання Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, призначене на 07 червня 2022 року, в якому прийнято ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_1 , відбулося без участі державного виконавця Пузанової Олександри Мар`янівни, дій якої оскаржувала заявниця . 
Разом із тим матеріали цивільної справи не містять інформації про направлення та отримання ОСОБА_3 судової повістки в судове засідання у суді першої інстанції, призначене на зазначену вище дату.
Тобто ОСОБА_3 , яка є заінтересованою особою у спірних правовідносинах, не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції на 07 червня 2022 року. Наявна в матеріалах справи довідка про направлення та доставку електронного листа, який був направлений державному виконавцю Павллоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Щербині Марині Сергіївні на її електронну адресу (а.с.74)
Таким чином, процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи стосовно ОСОБА_3 порушені через її непоінформованість про дату, час і місце розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
В апеляційній скарзі державний виконавець Пузанова О.М. посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме на неповідомлення її, як заінтересованої особи про судове засідання, призначене на 27 січня 2022 року і на 07 червня 2021 року.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) таке конституційне право має бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_3 , щодо якої відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки державного виконавця у судове засідання не з`ясував, чим порушив її право на участь у судовому розгляді, не забезпечив її можливості надати суду докази та навести міркування з приводу доводів скарги, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий судовий розгляд, та ухвалив необґрунтоване рішення по справі.
Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Згідно з ч.1, п.1 ч. 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб (п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
За змістом ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (частина друга статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Згідно з частинами 3, 4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Частиною 10 ст. 440 ЦПК України передбачено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
У Рішенні Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 зазначено, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Отже, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, які додані до апеляційної скарги державним виконавцем вживаються всі необхідні заходи для пошуку та виявлення будь-якого способу задоволення вимог стягувача за виконавчим провадженням №59809972 відповідно до норм Закону України “Про виконавче провадження”.
Державним виконавцем Пузановою О.М., проведені всі необхідні виконавчі дії та заходи з примусового виконання заочного рішення № 205/4300/18. 
Отже, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, відповідно, визнавши дії державного виконавця неправомірними, що суперечить дійсним обставинам справи та нормам Закону України "Про виконавче провадження".
На підставі викладеного вище ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні вимог її скарги, задоволених судом першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу державного виконавця Павлоградського відділу державної виконававчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пузанової Олександри Мар`янівни - задовольнити.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2022 року – скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пузанової Олександри Мар`янівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:                                                 Ж.І. Максюта 

Судді:                                                 О.В. Свистунова

Т.І. Биліна