УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/12775/22 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д.М 
Категорія 60 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Трояновської Г.С., 
Павицької Т.М. 
секретаря судового засідання Кузьменко А.О.
без участі сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу судді Богунського районного суду м.Житомира Лєдньова Д.М., від 19 грудня 2022 року
у цивільній справі №295/12775/22 за матеріалами заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Житомирської державної нотаріальної контори, про встановлення правонаступництва, -
в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою. Просив визнати його – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , «універсальним правонаступником» після смерті матері – ОСОБА_2 та після смерті подружжя: зятя – ОСОБА_3 , сестри ОСОБА_4 . В обґрунтування поданої заяви зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати – ОСОБА_2 , яка, у свою чергу, не завершила за життя процедуру отримання спадщини після смерті дочки – ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зятя – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . На думку заявника, він є правонаступником після смерті вищевказаних осіб внаслідок спорідненості, та, вказуючи на можливість встановлення у судовому порядку фактів, які мають юридичне значення, просив заяву задовольнити.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу судді скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На думку апелянта, ухвала судді суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема апелянт зазначає, що отримання ним універсального правонаступництва за своїм наслідком є чітко визначеним законом способом захисту порушених та невизнаних прав, виявляє дієву та ефективну реалізацію передбаченого інтересу у сфері спадкових правовідносин. Вказує, що судом не застосовано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 264/5957/17 від 30 червня 2020 року, в якій йдеться про застосування норм права у подібних правовідносинах. Крім того, на думку апелянта, оскаржуваною ухвалою суд обмежує його право у вирішенні справи та перешкоджає в отриманні спадщини в повному обсязі.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з метою встановлення «універсального правонаступництва» необхідного для:
- прийняття участі по справі № 235/2232/19 як правонаступника учасника;
- отримання в банківських установах заповідального розпорядження на вклад;
- успадкування корпоративних прав померлого ОСОБА_3 ;
- залучення в якості потерпілого у кримінальному провадженні, розслідування по якому здійснюється за ч.1 ст.115 КК України за фактом смерті ОСОБА_3 .
Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідна норма розуміється і так, що суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо заява взагалі не підлягає судовому розгляду.
Викладені заявником обставини не вказують на можливість судового провадження на виконання завдань цивільного судочинства, які полягають справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судова практика, заснована, зокрема, на рішеннях Європейського суду з прав людини, виходить не лише з чітко визначених законом способів захисту порушених прав, але й інших, ефективних та дієвих способах поновлення прав особи, що полягають у можливості відновлення суб`єктивного інтересу.
Критерій ефективності та дієвості в кожному конкретному випадку отримує оцінку за наслідком взаємного співставлення кореспондуючих елементів: з одного боку - процесуального попиту заявника (позивача) як суб`єктивного сприйняття вже порушених прав, тобто з обов`яковими ознаками потреби вирішення на момент звернення до суду, і пов`язаного із цим дійсного невизнання запитуваного права іншими особами та, з іншого – об`єктивній спроможності у сфері існуючих правовідносин фактично отримати результат, який за своєю процесуальної реалізацією у спосіб виконання судового рішення виявлятиме загальноприйнятний ефект.
Подана заява не відповідає зазначеним критеріям, оскільки фактично виявляє намір отримати «гарантію дозволу на всяк випадок».
З приводу зазначених заявником обставин судом враховано, що відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
За змістом ч.1 ст.1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
До матеріалів справи заявником додано копію заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , що передбачає, без окремого втручання суду з розглядом заяви про встановлення факту, можливість вирішення питання процесуального правонаступництва, зокрема в разі, якщо відповідна особа, яка померла, приймала участь у вирішенні майнового спору.
Відповідно до ч.ч.1.2 ст.1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).
Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.
Порядок отримання у спадщину частки у господарському товаристві врегульовано положеннями Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», книгою шостою «Спадкове право» Цивільного кодексу України.
Наявність порушеного або невизнаного права у наведених сферах заявником не окреслюється.
У відповідності до ч.ч.1-3,6 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
З огляду на вищевикладене нормативне врегулювання заявник не позбавлений можливості звернутись із заявою про залучення до провадження як потерпілого, оскільки є близьким родичем наведених у заяві осіб.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.
Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали апеляційний суд не вбачає, оскільки вона постановлена суддею із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу судді Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий:                         Судді: