ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1354/23 Справа № 205/10275/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі :
головуючого судді - Максюти Ж.І.
суддів - Биліної Т.І., Зайцевої С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ТОВ «Тікетс Консолідатор» про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тікетс Консолідатор» (далі - ТОВ «Тікетс Консолідатор»), про стягнення безпідставно отриманих коштів.
Позовну заяву мотивував тим, що 14 жовтня 2014 року між ним та АТ «Райффайзен Банк» укладено угоду № PDV2-648355, відповідно до умов якої банк відкрив картковий рахунок № НОМЕР_1  з прив`язкою до нього кількох платіжних карток. У період з 30 січня 2015 року по 06 лютого 2015 року з цього рахунку здійснено оплату проїзних документів (авіаквитків) на загальну суму 1 035 473,00 грн. Крім того, 06 лютого 2015 року він здійснив оплату проїзного документу вартістю 95 069,00 грн, авіакомпанія СвісІнтернейшнл. Позивач вказував, що враховуючи відсутність необхідної суми грошових коштів на картковому рахунку, списання коштів за здійсненими операціями відбулось за рахунок овердрафту. При цьому, хоча ліміт з овердрафту було перевищено, банк продовжував здійснювати оплати.
Заборгованість перед банком, включаючи основну суму заборгованості, пеню та штрафи, позивач погасив остаточно 27 березня 2015 року, що підтвердив банк листом від 26 лютого 2016 року № 151-2-7-00/735.
Позивач вказував, що після погашення заборгованості перед банком, картковий рахунок закрито за його заявою 02 квітня 2015 року.
Позивач вказував, що згодом йому стало відомо, що банк відкликав грошові кошти, які сплачені за придбання проїзних квитків у сумі 1 035 473,00 грн. Однак, коли 27 березня 2015 року він вносив кошти для погашення заборгованості, її вже не існувало, оскільки кошти були повернуті банку ще 24 лютого 2015 року. Повернення грошових коштів 24 лютого 2015 року визнається банком та підтверджується документами, наданими банком.
Відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем Visa Core Rules and Visa Product and Servise Rules від 15 жовтня 2014 року, банк має право оскаржити трансакції, які були проведені без авторизації за допомогою процедури зворотного платежу chargeback Code 72 No Authorization. 23 лютого 2015 року банк ініціював процедуру оскарження трансакції та примусового повернення коштів. 24 лютого 2015 року вказані грошові кошти були повернуті відповідачу. Отже, грошові кошти у розмірі 1 035 473,00 грн банк сплатив один раз, а зворотно отримав двічі: за рахунок ініційованої процедури оскарження трансакції та примусового повернення коштів 24 лютого 2015 року; та за рахунок погашення позивачем заборгованості 27 березня 2015 року.
Позивач вказував, що на той момент, коли він вносив кошти, то нічого не був винен банку, окрім процентів за користування овердрафтом, оскільки банк отримав всі свої грошові кошти назад.
Відносини, на підставі яких позивач повинен був гасити заборгованість, що утворилася перед банком, якби вона існувала, є договірними та регулюються відповідно умовами укладеної між сторонами угоди, Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк» та главою 72 ЦК України. Відповідно до статті 8 розділу 2 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк», заборгованість клієнта перед банком з овердрафту повинна бути погашена негайно. Однак, позивач зазначав, що він нічого не повинен сплачувати, оскільки сплачені банком грошові кошти у якості овердрафту були повернуті банку ще 24 лютого 2015 року. Тобто, внесення грошових коштів позивачем договором не регулюються і при їх внесені виникли інші правовідносини. Таким чином, грошові кошти у розмірі 1 035 473,00 грн, які були сплачені позивачем, є помилково сплаченими банку, оскільки на момент їх сплати, банк уже отримав ці кошти та заборгованості фактично не існувало.
Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути на його користь з АТ «Райффайзен Банк» заборгованість у загальному розмірі 13 201 845,25 грн, із яких: 1 035 473,00 грн - безпідставно отримані грошові кошти, три відсотки річних - 31 149,30 грн, інфляційні втрати - 765 729,41 грн, пеня, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» - 11 369 493,54 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Судові витрати у вигляді судового збору компенсувати за рахунок держави.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2  залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року залишено без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з банку грошових коштів як безпідставно отриманих, оскільки 25 липня 2014 року між ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» та ТОВ «Тікетс Консолідатор» було укладено субагентський договір №1/08, відповідно до умов якого третя особа може надавати послуги з продажу авіаперевезень як самостійно, так і шляхом залучення третіх осіб-посередників, з якими він окремо укладає договори про надання посередницьких послуг з обов`язковим укладенням при цьому договору про нерозголошення конфіденційної інформації, будучи відповідальним за дії чи бездіяльність зазначених третіх осіб - посередників перед агентом. 11 грудня 2014 року між ТОВ «ТікетсКонсолідатор» та ФОП  ОСОБА_2 укладений субагентський договір № UA 11/12/14 про надання посередницьких послуг. Цей договір укладений з метою надання послуг з продажу авіаперевезень, тобто для здійснення позивачем господарської діяльності та отримання прибутку.
При цьому ОСОБА_2 не виконав умови субагентського договору від 11 грудня 2014 року № UA11/12/14 у зв`язку із самостійним оформленням указаних проїзних документів без фактичного здійснення перерахування грошових коштів з кредитної картки, оформленої у АТ «Райффайзен банк». У зв`язку з відсутністю відповідних перерахувань ТОВ «Тікетс.Юей» відповідно до субагентського договору від 25 липня 2014 року № 1/08 звернулося до третьої особи з вимогою про сплату вартості квитків та штрафу, які були повністю задоволені ТОВ «Тікетс Консолідатор».
Оскільки ТОВ «Тікетс Консолідатор» у повній мірі, за власний рахунок, сплатило вартість проїзних документів, тому такий учасник справи вважає, що грошові кошти, які повернулись до банку за вказаними операціями, внаслідок застосування процедури оскарження, мають бути перераховані саме третій особі як учаснику правовідносин, який виконав власним коштом обов`язок іншої особи.
За таких обставин, отримані банком 27 березня 2015 року від позивача у рахунок погашення заборгованості грошові кошти у сумі 1 035 473 грн. не можна вважати безпідставно набутим майном.
11 травня 2022 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року поновлено ОСОБА_1 , особі, яка не брала участь у розгляді справи, строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року, відкрито провадження за її апеляційною скаргою.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , особи, яка не брала участь у справі, задоволено частково.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року скасовано.
Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ «Райффайзен Банк» в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк», третя особа - ТОВ «Тікетс Консолідатор», про стягнення безпідставно отриманих коштів задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_2  з АТ «Райффайзен Банк» 13 201 845,25 грн, із яких: безпідставно отримані грошові кошти - 1 035 473,00 грн, три проценти річних - 31 149,30 грн, інфляційні втрати - 765 729,41 грн, пеня відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» - 11 369 493,54.
Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення нарахувати пеню відповідно до статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів`за формулою: пеня = [Сума боргу] ? 3% ? [Кількість днів]: - на суму боргу 1 035 473, 00 грн за період з 29 листопада 2019 року до моменту погашення боргу відповідачем за правилами, визначеними у постанові Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року.
В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Верховного суду від 19 жовтня 2022 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року задоволено частково частково.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.258 ЦПК України, судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.
Відповідно до ч.3 ст. 259 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.
У частині першій статті 352 ЦПК України зазначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок про те, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Тобто, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.
У постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 754/4108/18 Верховний Суд дійшов висновку, що права одного з подружжя у випадку не пред`явлення до нього позовних вимог не порушуються, оскільки ці права захищаються тим з подружжя, який уклав договір і є відповідачем у справі.
У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.
Встановлено, що апеляційну скаргу подала ОСОБА_1 - особа, яка не була залучена до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ТОВ «Тікетс Консолідатор», про стягнення безпідставно набутих коштів, яка оскаржила рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року, якими позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову.
Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення не впливає на права, інтереси та обов`язки  ОСОБА_1 як дружини позивача, оскільки сама ОСОБА_1 до суду з позовом не зверталася, а апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції фактично подала, процесуально діючи як позивач та на стороні позивача ОСОБА_2 і просила про стягнення коштів не їй, а позивачу, не маючи на це процесуальних повноважень від нього, якому відмовлено у задоволенні позову рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року.
З огляду на те, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 , яка не є учасником даної справи і суд першої інстанції не вирішував питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки, апеляційний суд вважає, що згідно приписів ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження слід закрити.
Керуючись ст. ст. 259, 362, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ТОВ «Тікетс Консолідатор» про стягнення безпідставно отриманих коштів - закрити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий:                                                 Ж.І. Максюта 

Судді:                                                  Т.І.Биліна
       
                                         С.А.Зайцева