СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року                                       м. Харків                        Справа № 922/4957/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О. , суддя  Стойка О.В.
секретар судового засідання  Семченко Ю.О.
за участю представників сторін:
позивача  —  Маслякової О.М.
відповідача  — не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецпром"  (вх.№982Х/3)  на рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2022
у справі  №922/4957/21  (суддя Шатерніков М.І., повний текст рішення підписано 15.08.2022)
за позовом  Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", м. Харків
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецпром", с.Петропавлівська Борщагівка, Київська область, Києво-Святошинський р-н
про стягнення 1.609.750,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоспецпром" (далі - відповідач), у якому просив суд стягнути суму штрафних санкцій у розмірі 1.609.750,00 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 24.146,25 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушення строків поставки товару, передбачених Договором про закупівлю №15/1 від 24.02.2021  з урахуванням змін внесених додатковою угодою.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.08.2022  у справі №922/4957/21 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Автоспецпром" на користь КНП Харківської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" 399.500,00 грн пені, 117.500,00 грн штрафу та витрати зі сплати судового збору в розмірі 7.755,14 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 109.250,00 грн пені - в позові відмовлено.
Відповідач, ТОВ "Автоспецпром", з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що рішення місцевого господарського суду є необгрунтованим, прийнятим з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, та прийнятим без надання належної оцінки аргументам відповідача.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що відповідач не заперечує проти того, що товар було поставлено 29.09.2021, у зв`язку з чим ТОВ «Автоспедпром» прострочено виконання взятого на себе зобов`язання за договором на 34 дні (з 26.08.2021   по 28.09.2021). Однак, обставини, що зумовили виникнення такого прострочення є об`єктивно непередбачуваними та такими, що не залежали від волі відповідача, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду даної справи. відповідачем виконано зобов`язання за договором в повному обсязі, прострочення поставки не призвело до настання негативних наслідків для позивача, зокрема збитків, позивачу не заподіяно шкоди. В матеріалах справи відсутні будь- які докази, як б вказували на завдання позивачу шкоди. Отже, в даному випадку штрафні санкції носять виключно компенсаційний характер, проте вони є неспіврозмірними, перетворюються на непомірний тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022  сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Стойка О.В., Попков Д.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2022  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановлено строк для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України.
Відповідно до указу Президента України №64/2022  від 24.02.2022  «Про введення воєнного стану в Україні» та указів №259/2022  від 14.03.2022, №133/2022  від 18.04.2022, №341/2022  від 17.05.2022, №573/2022  від 18.08.2022, №757/2022  від 07.11.2022  «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022  на території України діє режим воєнного стану
Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022  №03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022  та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: зупинено тимчасово розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду; запроваджено з 01.04.2022  роботу суду у віддаленому режимі; рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду:  inbox@eag.court.gov.ua; забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку.
На виконання вимог ухвали суду з Господарського суду Харківської області до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/4957/21.
01.11.2022  на адресу Східного апеляційного господарського суду, від КНП Харківської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6624), в якому позивач просить рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2022  залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Так, позивач зазначає, що відповідачем не були виконанні зобов`язання по договору, а отже порушені права позивача, який сумлінно виконував умови договору, навіть незважаючи на період пандемії, захищаючи права людей на отримання екстреної медичної допомоги, правомірно обрав спосіб захисту, і зменшення штрафних санкцій призведе до несправедливості, адже це дозволить відповідачу і в подальшому не дбати про права і інтереси інших учасників цивільно-правових відносин, а дбати лише про свій власний інтерес.
Відповідач ТОВ "Автоспецпром" звернувся із клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій (вх.№6668  від 02.11.2022), в якому просить зменшити штрафні санкції (пеню та штраф) на 80%, в зв`язку з тим, що в даній справі наявні обгрунтовані підставі для зменшення суми штрафних санкцій, які не були враховані судом першої інстанції.
07.09.2022  від представника відповідача ТОВ "Автоспецпром" адвоката Поцелова А.О., до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, в якій просить проводити розгляд справи №922/4957/21 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через систему EasyCon.
Ухвалою Східного апеляційного господасрького суду від 17.01.2023  призначено розгляд справи №922/4957/21; клопотання ТОВ "Автоспецпром" про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4957/21, у залі судового засідання №131, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; зазначено, що питання стосовно клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (вх.№6668  від 02.11.2022) буде вирішено в ході судового засідання.
06.02.2023  в судове засідання з`явився представник позивача, яка підтримала відзив на апеляційну скаргу, просила рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2022  залишити без змін, а апеляційну скаргу — без задоволення.
Представник відповідача ТОВ "Автоспецпром" адвокат Поцелов А.О. на зв`язок в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою программи “Easycon” не з`явився (не зміг зв`язатися с судом у режимі відеоконференції через власні технічні перешкоди), що, враховуючи визнання його явки необов`язковою, доведення позиції   через апеляційну скаргу, а також достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч.5 ст.197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Ухвали суду у даній справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим. Тобто, ухвала суду від 17.01.2023  оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 19.01.2023  і з цього моменту стала загальнодоступною для ознайомлення.
Згідно зі  ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з частиною 1  статті 202 Господарського процесуального кодексу України  неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.12  статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, явка їх представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача   у даному судовому засіданні.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених  ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи 24.02.2021  між КНП ХОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (замовник за договором, позивач по справі) та ТОВ "Автоспецпром" (постачальник за договором, відповідач по справі) було укладено договір №15/1 про закупівлю, за умовами якого постачальник передає у власність замовника спеціалізовані автомобілі екстреної (швидкої) медичної допомоги типу В (4x4) повнопривідні з обладнанням згідно Специфікації (додаток 2 та додаток 3 до цього Договору) (далі за текстом «Товар»), а Замовник приймає та сплачує вартість товару код згідно ДК 021:2015  - 34110000-1 Легкові автомобілі (спеціалізований автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги на базі CITROEN JUMPER, тип В (4x4) повнопривідні з обладнанням, згідно коду УКТЗЕД 8703 32 19 00 Спеціалізований санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги, НКМВ 024:2019  - 35988 Автомобільна швидка допомога). Кількість - 10 штук загальною ціною 23.500.000,00 грн без ПДВ.
Розрахунки за договором проводяться в безготівковій формі в національній валюті України, в наступному порядку (п. 4.1 договору):
- замовник перераховує постачальнику попередню оплату в розмірі 30% від ціни договору, що становить 7.050.000,00 грн, без ПДВ, (на підставі рахунку-фактури, виставленого постачальником, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок № UA 438201720355349117000708241 постачальника відкритий в Державній казначейській службі України протягом 5 (п`ять) банківських днів з дати виставленого рахунку-фактури. Попередня оплата в розмірі 30% від ціни договору здійснюється замовником на строк не більше 3 (трьох) місяців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1070  від 04.12.2019   «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти», а також до Постанови Кабінету Міністрів України №1198  від 02.12.2020  «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 04.12.2019  №1070  і від 22.07.2020  №641»;
- остаточну оплату в розмірі 70% від вартості договору, що становить 16.450.000,00 грн, без ПДВ замовник перераховує постачальнику на підставі рахунку-фактури, виставленого постачальником, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 постачальника відкритий в АТ «Укрексімбанк» протягом 5 (п`ять) банківських днів з дати підписання видаткової накладної на товар.
Строк (термін) поставки (передачі) товару з урахуванням додаткової угоди №1 від 28.05.2021, якою внесено зміни у п.5.1. та 10.1 договору, визначено  до 25.08.2021  на умовах DDР - 61058. Харківська область, місто Харків, проспект Незалежності, 13; договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 25.08.2021  або до повного виконання сторонами договірних зобов`язань.
У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі: за порушення строків виконання зобов`язання стягується  пеня  у розмірі 0.05% вартості товару, з якою допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується  штраф  у розмірі 0.5% вказаної вартості (п. 7.2 договору).
Матеріали справи підтверджують, що позивачем належним чином були виконані взяті на себе зобов`язання. Так, на виконання умов спірного договору постачальником було виставлено рахунок-фактура №27 від 24.02.2021, а замовником цього ж дня було здійснено попередню оплату - у сумі 7.050.000,00 на підставі платіжного доручення №537; також замовником було здійснено оплату остаточну 01.10.2021  у сумі 16.450.000,00 грн на підставі платіжного доручення №4639.
В свою чергу відповідач взяті на себе зобов`язання щодо дотримання строку поставки товару не виконав, та здійснив поставку товару у повній комплектації лише 29.09.2021, тобто з простроченням.
Проте, позивач розрахував суму штрафних санкцій за прострочення на 127 днів. За твердженнями позивача, зважаючи на п.4.1.1. договору, тримісячний строк попередньої оплати сплинув 24.05.2021, то з цього дня починають діяти для постачальника штрафні санкції у розмірі встановленому п.7.2. договору.
Тож позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафну санкцію у сумі 1.492.000,00 грн - у розмірі 0,05% вартості товару за кожен день прострочення, які фактично є пенею, та 117.500,00 грн - штрафу у розмірі 0,5% від суми непоставленого товару за прострочення більше ніж 30 днів. Всього сума заявлених до стягнення штрафних санкцій склала 1.609.705,00 грн.
Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги, зазначив, що матеріалами справи підтверджується поставка товару відповідачем із простроченням, що має наслідком застосування положень пункту 7.2 договору щодо відповідальності сторін. Однак, судом встановлено, що відповідач, передавши у власність позивача товар лише 29.09.2021, прострочив виконання взятого на себе зобов`язання за договором про закупівлю №15/1 від 24.02.2021  та підписаної в рамках цього договору додаткової угоди №1 на 34 дні (з 26.08.2021  по 28.09.2021), тобто на меншу кількість днів, ніж заявлено в позовній заяві, в зв`язку з чим місцевим господарським судом було перераховано суми штрафу та пені.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.
Так, предметом позовних вимог у даній справі є вимога КНП ХОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" до ТОВ “Автоспецпром” про стягнення   пені та штрафу нарахованих внаслідок порушення відповідачем умов договору поставки №15/1 від 24.02.2021  (з урахуванням додаткової угоди) в частині поставки товару в обумовлені сторонами строки.  
У відповідності до пункту 1 частини 2  статті 11 Цивільного кодексу України  договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
З приписів  статті 3 Цивільного кодексу України  вбачається, що однією із загальних засад цивільного законодавства є  свобода  договору.
Сторони є  вільними  в укладенні договору, виборі контрагента  та визначенні умов договору  з урахуванням вимог цього  кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, зобов`язання за яким регулюються  статтею 712 Цивільного кодексу України, де визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.1  ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі  ст.610 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1  ст.612 ЦК України  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до  ст.526 Цивільного кодексу України  зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог  ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п.1  ст.193 Господарського кодексу України  суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до п.7  ст.193 Господарського кодексу України  не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
З аналізу викладених норм вбачається, що договір поставки є оплатним, і обов`язок постачальника виконати певну роботу відповідає обов`язку покупця цей товар прийняти та оплатити.
Як вірно встановлено і досліджено судом першої інстанції, позивач в повному обсязі виконав оплату товару, однак відповідач виконав свої зобов`язання за спірним договором з простроченням. Факт того, що поставка товару відбулась із порушенням встановлених договором строків відповідачем не заперечується.
Відповідно до ч.1. ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2  статті 217 Господарського кодексу України  є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1  статті 230 Господарського кодексу України).
Згідно з ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
В даному випадку, укладаючи спірний договір поставки, сторони   передбачили, відповідальність за порушення строків поставки товару. Так, покупець має право стягнути з постачальника: за порушення строків виконання зобов`язання стягується  пені  у розмірі 0.05% вартості товару, з якою допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 0.5% вказаної вартості (п.11.2 договору), що відповідає поняттям закріпленим у ст. 549 Цивільного кодексу України.
Фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо термінів поставки товару, що визнається останнім, в зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача передбаченої пунктом 7.2 договору неустойки.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Враховуючи, що домовленість позивача та відповідача про застосування, зокрема, штрафу та пені сформульована безпосередньо у самому договорі, вимоги  ст.547 Цивільного кодексу України  стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, видом якого у розумінні ч.1  ст.546 Цивільного кодексу України  є неустойка, у даному випадку дотримані, в зв`язку з чим колегія суддів визнає обґрунтованим нарахування позивачем штрафних санкцій (пені та штрафу) за 34 дні, період прострочення з 26.08.2021  по 28.09.2021  в сумі 399.500,00 грн  .
Відповідач, звертаючись до апеляційного господарського суду, просить про зменшення розміру стягуваного штрафу в порядку  ст.551 Цивільного кодексу України  та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України. Так, заявник просить врахувати ступень виконання зобов`язань відповідачем, незначний час прострочення, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача з виконання умов договору та загальні засади цивільного законодавства.
При цьому, апелянт зазначає, що його підприємство ТОВ «Автоспецпром» є провідним виробником автомобілів екстреної медичної допомоги в Україні, який має багаторічний досвід співпраці з більшістю державних та приватних медичних закладів України, а також з деякими міжнародними організаціями. Прострочення строку поставки товарів за договором є винятковим випадком, пов`язаним з обставинами, які не залежали від волі відповідача та не могли бути усунені при свій його обачливості. В грудні  2021  року в рамках реалізації бюджетної програми «Розвиток екстреної медичної допомоги та модернізація і оновлення матеріально-технічної бази закладів охорони здоров`я» та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2021  №339 «Деякі питання розвитку системи екстреної медичної допомоги у  2021  році» між ТОВ «Автоспецпром» та ДП «Медичні закупівлі України» було укладено ряд договорів на поставку автомобілів екстреної медичної допомоги різних типів. Тобто, наразі відповідачем виконується низка державних контрактів, предметом яких є автомобілі екстреної медичної допомоги, що будуть поставлені у більшість закладів охорони здоров`я України, при цьому стягнення штрафних санкцій у заявлених розмірах може призвести до неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за цими державними контрактами та призвести до зриву поставок, що є неприйнятним, особливо в воєнних умовах та з урахуванням епідемідеміологічної обстановки.
В свою чергу позивач проти зменшення розміру штрафу заперечує та зазначає, що   КНП ХОР «ЦЕМД та МК» - є єдиним підприємством, що забезпечує на території Харківської області надання екстреної медичної допомоги пацієнтам та постраждалим, які перебувають у невідкладному стані, у повсякденних умовах та під час   ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій. має автомобілі (спеціалізований санітарний транспорт) швидкої медичної допомоги, однак, враховуючи, що вони експлуатуються 6 цілодобову режимі, крім ремонту, автопарк потребує і оновлення, адже найважливішим завданням екстреної допомоги є надання якісної медичної допомоги, та за потреби організація швидкого і правильного транспортування. (доставки) хворого або постраждалого у лікувальний заклад, Транспортування повинне бути якомога швидким. Відсутність автівок на підприємстві могла спричинити шкоду обласного масштабу. Життя та здоров`я мешканців Харківського регіону було б поставлене під загрозу. Саме, з метою дотримання вимог діючого законодавства, надання доступної, безоплатної своєчасної та якісної екстреної медичної допомоги, у тому числі під час виникнення надзвичайних ситуацій та ліквідації їх наслідків, забезпечення невідкладних організаційних, діагностичних та лікувальних заходів, врятування і збереження життя людей у невідкладному стані та мінімізацію наслідків впливу такого стану на їх здоров`я, КНИ ХОР «ЦЕМД та МК» й уклало договір про закупівлю №315/1, відповідно до якого було придбано десять сучасно обладнаних, з високою прохідністю спеціалізованих автомобілів.
Відповідно до частини 1  статті 233 Господарського кодексу України  у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частина 3  статті 551 Цивільного кодексу України  встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.
При застосуванні частини третьої  статті 551 Цивільного Кодексу України  та  статті 233 Господарського кодексу України  слід мати на увазі, що поняття «значно» та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини 3  статті 551 Цивільного кодексу України  та  статті 233 Господарського кодексу України  направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Разом з тим, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім вищевикладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6  статті 3 Цивільного кодексу України).
Слід відмітити, що укладаючи договір, сторони брали на себе певні зобов`язання та ризики. Отже, підписуючи договір відповідач усвідомлював ступінь відповідальності за неналежне виконання умов договору, зокрема передбачений розмір штрафних санкцій за несвоєчасну оплату вартості товару.
Стягнення штрафу в даному випадку не є засобом доходу, як зазначив відповідач, а засобом впливу на боржника для належного виконання ним своїх зобов`язань зі своєчасної оплати товару, яка здійснювалась з порушенням строків оплати.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо (аналогічний висновок про застосування норми права викладений у постанові Верховного Суду від 31.10.2019  по справі №924/243/19).
За правовою позицією Верховного Суду, яка наведена у постанові від 08.05.2018  у справі №924/709/17, зменшення розміру заявлених до стягнення  штрафних санкцій є  правом  суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає її зменшення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто в сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Відповідно до  ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Станом на момент розгляду справи в апеляційному суді відповідачем не доведено, що стягнення штрафу - не відповідає засадам розумності і справедливості, перетворюється у несправедливо непомірний тягар для відповідача та може спричинити повне зупинення господарської діяльності підприємства відповідача.
Посилання апелянта на те, що стягнення штрафних санкцій у розмірах, задоволених судом може призвести до неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за контрактами укладеними в грудні  2021  року - не відповідає критерію повноти та обґрунтованості. Контракти, на які посилається відповідач укладенні вже після того, як позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.  
Практика Верховного Суду, на яку відповідач посилається в своєму клопотанні, жодним чином не звільняє від належного і своєчасного виконання умов договору,   адже, у постанові від 18.03.2020  Великої Палати Верховного Суду по справі   №902/417/8, між іншим міститься твердження, про те що, «справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу
Беручи до уваги викладене, враховуючи недоведеність відповідачем поважності причин неналежного виконання перед позивачем зобов`язань за договором поставки, враховуючи інтереси  обох  сторін, колегія суддів дійшла висновку, що сума штрафу за несвоєчасну   поставку товару на умовах договору не є "значно" чи "надмірно" великою, в зв`язку з чим не вбачає причин для задоволення клопотання.
Частиною 1  ст.73 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1  ст.74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі  ст.236 Господарського процесуального кодексу України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до  ст.276 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Харківської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів  статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до указу Президента України №64/2022  від 24.02.2022  «Про введення воєнного стану в Україні» та указів №259/2022  від 14.03.2022, №133/2022  від 18.04.2022, №341/2022  від 17.05.2022, №573/2022  від 18.08.2022, №757/2022  від 07.11.2022  «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022  на території України діє режим воєнного стану.
Відповідно до ст. 26 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, - оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справи.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням та продовженням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд апеляційної інстанції був вимушений вийти за межі строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.
Керуючись статтями  129,  240,  269, п.1 ч.1 ст.  275,  276,  282,  284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецпром" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2022  у справі №922/4957/21 залишити без змін.
Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
У судовому засіданні 06.02.2023 проголошено вступну та резолютивну частину постанови, але через обставини запровадження воєнного стану та фізичної небезпеки для звичайного функціонування Східного апеляційного господарського суду, повний текст постанови складено та підписано 14.02.2023.

Головуючий суддя                                                                    О.А. Істоміна

Суддя                                                                                          Д.О. Попков  

Суддя                                                                                          О.В. Стойка