ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 березня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10934/15-ц
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/67/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Скрипки А.А.    
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В.

учасники справи: 
заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю ”Вердикт                       Капітал” 
стягувач: Публічне акціонерне товариство ”Альфа-Банк” (після зміни  
найменування - Акціонерне товариство ’’Сенс Банк’’) 
боржник: ОСОБА_1 

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 04 лютого 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ”Вердикт Капітал” про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

                           В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ТОВ ”Вердикт Капітал” звернулось до суду із заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, в якій просило замінити стягувача ПАТ ”Альфа-Банк” його правонаступником - ТОВ ”Вердикт Капітал” у справі №750/10934/15-ц. Вимоги поданої заяви ТОВ ’’Вердикт Капітал’’ обгрунтовувало тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.12.2015 року у справі №750/10934/15-ц за позовом ПАТ ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” заборгованість за кредитним договором №500955252. 21.06.2016 року між ПАТ ”Альфа-Банк” та ТОВ ”Кредитні ініціативи” було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ ”Альфа-Банк” відступило ТОВ ”Кредитні ініціативи”, та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, і за договором кредиту №500955252. 26.12.2018 року між ТОВ ”Кредитні ініціативи” та ТОВ ”Фінансова компанія ”Веста” було укладено договір факторингу №2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ ”Кредитні ініціативи” відступило ТОВ ”Фінансова компанія ”Веста”, та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, і за договором кредиту №500955252. 16.01.2019 року між ТОВ ”Фінансова компанія ”Веста” та ТОВ ”Вердикт Капітал” було укладено договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ ”Фінансова компанія ”Веста” відступило ТОВ ”Вердикт Капітал”, а ТОВ ”Вердикт Капітал” набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, і за договором кредиту №500955252.  ТОВ ”Вердикт Капітал”  вказувало, що відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, і ТОВ ”Вердикт Капітал” є новим кредитором у фінансових правовідносинах із боржниками, в тому числі, і боржником ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, із посиланням на статті: 129, 129-1 Конституції України, статті: 512, 514 ЦК України, ч.1, ч.2 статті 15 Закону України ”Про виконавче провадження”, статтю 442 ЦПК України, ТОВ ”Вердикт Капітал” просило замінити стягувача - ПАТ ”Альфа-Банк” його правонаступником - ТОВ ”Вердикт Капітал” щодо виконання рішення у справі №750/10934/15-ц за позовом ПАТ ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500955252.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.02.2022 року задоволено заяву ТОВ ”Вердикт Капітал” про заміну стягувача. Судом замінено стягувача ПАТ ”Альфа-Банк” на правонаступника ТОВ ”Вердикт Капітал” щодо виконання рішення суду у справі №750/10934/15-ц за позовом ПАТ ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 04.02.2022 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 04.02.2022 року постановлена судом із порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок розгляду, ухвалення рішень по справі. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що 16.12.2015 року Деснянським районним судом м.Чернігова було ухвалено заочне рішення у справі №750/10934/15ц про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” заборгованості за кредитним договором №500955252. Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви ТОВ ”Вердикт Капітал” про заміну стягувача ПАТ ”Альфа-Банк” його правонаступником - ТОВ ”Вердикт Капітал” у справі №750/10934/15-ц. Апелянт вказує, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали від 04.02.2022 року не  врахував тієї обставини, що ТОВ ”Вердикт Капітал” не є правонаступником ПАТ ”Альфа-Банк”, оскільки відповідні договори про переуступку прав вимоги між ними не укладались. Апелянт зазначає, що при розгляді даної справи суд першої інстанції не дослідив обставини відносно того, що ТОВ ”Вердикт Капітал” звернулось до суду із заявою про заміну сторони стягувача не у виконавчому провадженні чи у виконавчому листі, як передбачено статтею 442 ЦПК України, на стадії виконання рішення суду, а у цивільній справі. При цьому, апелянт звертає увагу, що згідно ч.1 статті 48 ЦПК України сторонами у справі є позивач та відповідач, а не стягувач, а процесуальне правонаступництво у цивільній справі передбачено статтею 55 ЦПК України, і можливе на стадії розгляду справи. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про заміну кредитора у зобов`язанні, як це передбачено статтею 516 ЦК України. 

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ТОВ ”Вердикт Капітал” просило залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.02.2022 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 04.02.2022 року. 

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Відповідно до положень ч.5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
За даних обставин, датою прийняття даної постанови апеляційним судом є 07.03.2023 року.  

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.12.2015 року у справі №750/10934/15-ц (а.с.31-33), позовні вимоги ПАТ ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 , задоволено. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” заборгованість у розмірі 79 523 грн. 30 коп., та судовий збір у розмірі 1 218 грн. 
За заявою ПАТ ”Альфа-Банк” (а.с.37), яка була направлена на адресу суду першої інстанції через відділення поштового зв`язку 12.03.2016 року (а.с.39), 31.03.2016 року Деснянським районним судом м.Чернігова було видано виконавчі листи у справі № 750/10934/15-ц.

Відповідних документів, які містять в собі інформацію щодо пред`явлення до виконання вищевказаних виконавчих листів щодо боржника ОСОБА_1 , заявником ТОВ ”Вердикт Капітал” при зверненні до суду із даною заявою про заміну стягувача його правонаступником, суду не надано. 

21.06.2016 року між ПАТ ”Альфа-Банк” та ТОВ ”Кредитні ініціативи” було укладено договір факторингу №1 (а.с.77-86), відповідно до якого ПАТ ”Альфа-Банк” відступило ТОВ ”Кредитні ініціативи” свої права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, в тому числі, і за договором кредиту №500955252, укладеному між ПАТ ”Альфа-Банк” та ОСОБА_1 
26.12.2018 року між ТОВ ”Кредитні ініціативи” та ТОВ ”Фінансова компанія ”Веста” було укладено договір факторингу №2019-1КІ/Веста (а.с. 63-76), відповідно до якого ТОВ ”Кредитні ініціативи” відступило ТОВ ”Фінансова компанія ”Веста” свої права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, в тому числі, і за договором кредиту №500955252, укладеному між ПАТ ”Альфа-Банк” та ОСОБА_1 
16.01.2019 року між ТОВ ”Фінансова компанія ”Веста” та ТОВ ”Вердикт Капітал” було укладено договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 (а.с.49-62), відповідно до якого ТОВ ”Фінансова компанія ’’Веста’’ відступило ТОВ ”Вердикт Капітал”, а ТОВ ”Вердикт Капітал” набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, і за договором кредиту №500955252, укладеному між ПАТ ”Альфа-Банк” та ОСОБА_1 . 
У серпні 2021 року ТОВ ”Вердикт Капітал” звернулось до суду із заявою про заміну сторонни у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, в якій просило замінити стягувача ПАТ ”Альфа-Банк” його правонаступником - ТОВ ”Вердикт Капітал” у справі №750/10934/15-ц.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 04.02.2022  року про задоволення заяви ТОВ ”Вердикт Капітал” про заміну стягувача ПАТ ”Альфа-Банк” на правонаступника ТОВ ”Вердикт Капітал” щодо виконання рішення суду у справі №750/10934/15-ц за позовом ПАТ ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, є таким, що не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.      

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частини перша та друга статті 55 ЦПК України).
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону України ’’Про виконавче провадження’’).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і   примусове    виконання    судових    рішень    та   рішень   інших   органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України ’’Про виконавче провадження’’).
Стаття 11 Закону України ’’Про виконавче провадження’’ регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону України ’’Про виконавче провадження’’). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України ’’Про виконавче провадження’’).
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (частина п`ята статті 15 Закону України ’’Про виконавче провадження’’).
Стаття 39 Закону України ’’Про виконавче провадження’’ регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону України ’’Про виконавче провадження’’). 
Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону України ’’Про виконавче провадження’’). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №910/10031/13, а також у постанові  Великої  Палати  Верховного  Суду  від  08.02.2022  року  у  справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21. 

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Законодавець не ототожнює ”процесуальне правонаступництво” і ”заміну сторони виконавчого провадження”, оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження, як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача, як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача, саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до змісту ч.5 статті 442 ЦПК України, ч.6 статті 12, п.1 ч.1, ч.5 статті 26, ч.5 статті 37 Закону ’’Про виконавче провадження’’, поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом ’’Про виконавче провадження’’(абзац другий частини першої статті 40 цього Закону).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022  року  у  справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21, висновки якої щодо застосування відповідних норм права враховує апеляційний суд, згідно приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, ”…Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного статусу стягувача у виконавчому документі.
Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України”.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 04.02.2022 року, задовольняючи заяву ТОВ ”Вердикт Капітал” про заміну стягувача ПАТ ”Альфа-Банк” його правонаступником - ТОВ ”Вердикт Капітал” у справі №750/10934/15-ц,  суд  першої  інстанції  послався на правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13, та на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 29.03.2021 року у справі №2-5356/10.

Аналогічні правові висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року у справі №727/9430/13-ц.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у постанові від 18.01.2022 року у справі №34/425, провадження №12-69гс21 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 15.09.2021 року у справі № 727/9430/13-ц, про те, що є можливою заміна стягувача/позивача у справі за наявності ознак закінчення законодавчо встановленого строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання та за відсутності обставин його поновлення. 

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.12.2015 року у справі №750/10934/15-ц (а.с.31-33), позовні вимоги ПАТ ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 , задоволено. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” заборгованість у розмірі 79 523 грн. 30 коп., та судовий збір у розмірі 1 218 грн. 
За заявою ПАТ ”Альфа-Банк” (а.с.37), яка була направлена на адресу суду першої інстанції через відділення поштового зв`язку 12.03.2016 року (а.с.39), 31.03.2016 року Деснянським районним судом м.Чернігова було видано виконавчі листи у справі № 750/10934/15-ц.

Відповідних документів, які містять в собі інформацію щодо пред`явлення до виконання вищевказаних виконавчих листів щодо боржника ОСОБА_1 , заявником ТОВ ”Вердикт Капітал” при зверненні до суду із даною заявою про заміну стягувача його правонаступником, суду не надано. 

Як вбачається з відповіді Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №31314 від 28.11.2022 року (а.с.208) на запит Чернігівського апеляційного суду від 16.11.2022 року (а.с.200), на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові перебувало виконавче провадження №51312475 з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.03.2016 року по №2/750/3708/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” боргу в розмірі 79 523 грн. 30 коп. 07.06.2016 державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 23.08.2017 року державним виконавцем відділу дане виконавче провадження було завершено, а постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, разом із виконавчим документом, було направлено на адресу стягувача. Станом на 24.11.2022 року виконавчий лист Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.03.2016 року по №2/750/3708/15 повторно до відділу не надходив.
В додатках до даної відповіді надано копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2016 року, ВП №51312475 (а.с.209), а також копію постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.08.2017 року, ВП №51312475 (а.с. 210), з якої вбачається, що строк повторного пред`явлення для виконання виконавчого листа №2/750/3708/15, виданого 16.03.2016 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Альфа-Банк” боргу в розмірі 79 523 грн. 30 коп., становить до - 23.08.2020 року.

При цьому, відповідної належної та достатньої інформації щодо повторного пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа відносно ОСОБА_1 , матеріали даної справи в собі не містять. 

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що станом на дату звернення ТОВ ”Вердикт Капітал” - 26.08.2021 року (а.с.40-45,102) із заявою про заміну сторони (стягувача) його правонаступником, у справі №750/10934/15-ц, як судовий процес, так і виконавче провадження на час розгляду вказаної заяви відсутні. Строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 16.03.2016 року на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.12.2015 року у справі №750/10934/15-ц відносно ОСОБА_1 про стягнення з неї на користь ПАТ ”Альфа-Банк” заборгованості у розмірі 79 523 грн. 30 коп., сплив, і у поданій до суду 26.08.2021 року заяві про заміну сторони (стягувача) його правонаступником, ТОВ ”Вердикт Капітал” не ставило питання щодо поновлення даного строку. 
Враховуючи зазначене вище, вказані обставини виключають можливість задоволення поданої до суду 26.08.2021 року заяви ТОВ ”Вердикт Капітал” про заміну сторони (стягувача) правонаступником. 

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року  у справі №757/55120/20, провадження №61-19298св21. 

За даних обставин, в ході апеляційного перегляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.02.2022  року про задоволення заяви ТОВ ”Вердикт Капітал” про заміну стягувача правонаступником у справі №750/10934/15-ц за позовом ПАТ ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та заміна судом першої інстанції стягувача ПАТ ”Альфа-Банк” правонаступником - ТОВ ”Вердикт Капітал” щодо виконання рішення суду у справі №750/10934/15-ц, є такими, що не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.  

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.02.2022 року, скасувати. При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ”Вердикт Капітал” про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі №750/10934/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.   

Відповідно до приписів ч.1 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ ”Вердикт Капітал” на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.152) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1,ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 04 лютого 2022 року, скасувати. 

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ”Вердикт Капітал” про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі №750/10934/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства ”Альфа-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.   

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ”Вердикт Капітал” на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                           Судді: