Ухвала
 
23 березня 2023 року
м. Київ
справа № 761/26554/13-ц
провадження № 61-1151св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Омега Банк», ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком», товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані»,
 
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , про роз`яснення постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
від 01 лютого 2023 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком», про стягнення заборгованості, за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача та за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» про заміну стягувача, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Омега Банк», ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком»,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
 
У січні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» (далі - ТОВ «Файненс Компані») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк») до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком» (далі - ТОВ «Елітком»), про стягнення заборгованості.
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну сторони позивача (стягувача) правонаступником у цій справі. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 
2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 23 листопада 2020 року, заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 
2020 року заяву ТОВ «Файненс Компані» залишено без задоволення.
Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року скасовано.
Заяву ТОВ «Файненс Компані» про заміну сторони в справі шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено.
Замінено стягувача ПАТ «Омега Банк» у справі № 761/26554/13-ц за позовом ПАТ «Омега Банк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості на його правонаступника - ТОВ «Файненс Компані».
Постановою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони позивача (стягувача) правонаступником залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року про заміну стягувача 
ПАТ «Омега Банк» у справі № 761/26554/13-ц на його правонаступника - ТОВ «Файненс Компані» залишено без змін.
Короткий зміст заяви про роз`яснення судового рішення 
У лютому 2023 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про роз`яснення постанов Верховного Суду від 01 лютого 2023 року, у якій просить роз`яснити:
- чому у постановах Верховного Суду від 01 лютого 2023 року 
міститься посилання на судові рішення у справах № 910/10364/16, 
№ 5011-34/273-2012, проте відсутнє посилання на судові рішення у справі № 826/12348/15, якими встановлено обставини щодо визнання протиправними дій уповноваженої особи ПАТ «Омега Банк» Лемеша М. В. щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги 
від 31 грудня 2014 року, укладеного між ПАТ «Омега Банк» та 
ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит», визнання протиправним та скасування рішення щодо визнання цього договору нікчемним;
- чому всупереч частини другої статті 54 ЦПК України постановами Верховного Суду юридичні наслідки вирішення справи № 910/10364/16 поширені на ОСОБА_1 , яка не брала участі у вказаній справі;
- чому всупереч частині першій статті 400 ЦПК України здійснено переоцінку договору від 25 травня 2018 року, що не оспорювався у справі № 910/10364/16 (правомірність презюмується) як того, що свідчить про відсутність створення ним правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у цій справі.
Листом судді від 07 березня 2023 року у порядку статті 271 ЦПК України витребувано справу № 761/26554/13-ц із Шевченківського районного суду м. Києва.
У березні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи заяви  ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_3 , про роз`яснення постанов Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для її задоволення 
з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 
129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Процесуальний порядок роз`яснення судового рішення регулюється положеннями статті 271 ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. 
Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено (частина четверта зазначеної статті).
Зі змісту вказаної процесуальної норми убачається, що незрозумілим є судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення є утруднення чи неможливість його виконання.
Частиною другою статті 271 ЦПК України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Виходячи зі змісту положень зазначених норм, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, 
не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, 
не вносить зміни в існуюче рішення.
Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.
Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в такому роз`ясненні.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в ухвалах від 07 грудня 2022 року у справі № 752/10037/18, від 12 січня 2021 року 
у справі № 487/1004/16-ц, від 08 листопада 2021 року у справі 
№ 296/701/20.
Таким чином, роз`ясненню підлягає резолютивна частина рішення у разі, якщо вона допускає неоднозначність його тлумачення, що може спричинити виникнення проблемних питань, пов`язаних із виконанням цього рішення. При цьому роз`яснення інших частин не здійснюється, оскільки вони безпосередньо не підлягають виконанню, а отже, не мають правового значення. 
Механізм, визначений статтею 271 ЦПК України, не може використовуватися, якщо хтось з осіб, які беруть участь у справі, 
не погоджується з висновками суду по суті спору або не розуміє мотивацію судового рішення.
Разом із тим, звертаючись до суду із заявою про роз`яснення постанов Верховного Суду від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 не ставить під сумнів зрозумілість і чіткість резолютивних частин указаних постанов, а ставить питання про додаткове роз`яснення мотивів, з яких виходив суд при розгляді справи в касаційному порядку. Вимоги заяви фактично зводяться до незгоди з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду, що неприпустимо шляхом роз`яснення судового рішення.
З огляду на вказане, колегія суддів не вбачає підстав для роз`яснення судового рішення, оскільки воно викладено зрозуміло і не потребує додаткових роз`яснень, а тому у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення необхідно відмовити.
Висновки за результатом розгляду заяви про роз`яснення рішення
Ураховуючи наведене, дослідивши доводи та мотиви заяви ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_3 , про роз`яснення постанов Верховного Суду, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для задоволення заяви. 
Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_3 , про роз`яснення постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2023 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                     І. В. Литвиненко