ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3333/23 Справа № 199/7475/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року                                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО – Донбас Північний» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО – Донбас Північний» про стягнення суми страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

       У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО – Донбас Північний» (далі — ПрАТ «СК «АСКО – Донбас Північний») про стягнення суми страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи його тим, що 06 травня 2022 року приблизно о 14 год.00 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем марки «Ман», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на регульованому світлофорі перехрестя вул.Калинова та Івана Пулія у м.Дніпро виконував проїзд на ввімкнений у його напрямку заборонений сигнал світлофора та, виконуючи поворот ліворуч, перед початком руху та зміною його напрямку, не переконався у безпеці, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mazda-3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під її керуванням. 
       Вказувала, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2022 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП. 07 червня 2022 року вона звернулась до ПАТ «СК «АСКО Донбас-Північний», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , 05 вересня 2022 року відповідач сплатив страхове відшкодування у розмірі 75 555,87 грн.
       Зазначала, що згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, складеного 11 червня 2022 року судовим експертом Цаберябим В.М., вартість матеріального збитку склала 322 480,30 грн, при цьому ремонт автомобіля є економічно невигідним. Відповідно до висновку цього ж експерта від 06 серпня 2022 року за результатами проведення додаткової автотоварознавчої експертизи, утилізаційна вартість його складає 88 000 грн. 
       Посилаючись на те, що сума виплаченого страхового відшкодування не покриває розміру завданих їй збитків, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути страхове відшкодування у розмірі 41 684,28 грн., 3% річних у розмірі 1 000,43 грн., інфляційні витрати у розмірі 172,60 грн. та пеню у розмірі 1 500 грн., а всього 44 357,31 грн., а також витрати на оплату послуг судового експерта зі складання висновку у сумі 3 500 грн. 
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК«АСКО – Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування 40 384 ,28 грн. та судовий збір. 
       Додатковим рішенням стягнуті з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 
       В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «СК«АСКО – Донбас Північний», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що після повідомлення позивачки про ДТП, яке надійшло до них 07 червня 2022 року, вони направили заявку на огляд транспортного засобу до ФОП ОСОБА_3 10 червня 2022 року було ОСОБА_3 проведено огляд транспортного засобу та надано звіт №SOS-220608-243762 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Згідно вказаного звіту розмір матеріального збитку складає 282 211,62 грн. Витрати на ремонт значно перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, тобто має місце фізичне знищення автомобіля. Таким чином розмір збитку розраховується наступним чином: (282 211,62 - 128 499,87) : 2 — 1 300,00 = 75 555,87 грн, та саме ця сума була ними виплачена позивачці. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі становить 47 857,31 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 травня 2022 року приблизно о 14 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем марки «Ман», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на регульованому світлофорі перехрестя вул.Калинова та Івана Пулюя у м.Дніпро, виконував проїзд на ввімкнений у його напрямку заборонений сигнал світлофора та, виконуючи поворот ліворуч, перед початком руху та зміною його напрямку не переконався у безпеці, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mazda-3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивачки ОСОБА_1 .
       Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2022 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.6-7).
       Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.8).
       07 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «СК «АСКО Донбас-Пвнічний», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 згідно полісу №АР6152243 (а.с.9).
       Відповідно до висновку судового експерта автотоварознавця за №031/22, складеного 11 червня 2022 року для визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mazda-3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 526 889,61 грн,. а вартість матеріального збитку складає 322 480, 30 грн. У висновку також зазначено, що так як вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження, вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження, оскільки відновити автомобіль економічно не доцільно (а.с.11-41).
       Відповідно до висновку судового експерта автотоварознавця за №044/22, складеного 06 серпня 2022 року для визначення вартості утилізації пошкодженого автомобіля, встановлено, що вартість утилізації пошкодженого автомобіля «Mazda-3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 88 000 грн. (а.с.43-48).
       Відповідно до звіту №SOS-220608-243762 про оцінку вартості (розміру збитків), заподіяних пошкоджень транспортному засобу, складеному ФОП ОСОБА_3 13 червня 2022 року, для визначення вартості збитків, визначено, що вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Mazda-3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 282 211,62 грн. Сума страхового відшкодування у розмірі 75 555,87 грн, яка була виплачена відповідачем позивачці 05 вересня 2022 року була розрахована саме на підставі вказаного висновку. 
       Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при виплаті страхового відшкодування відповідач безпідставно керувався звітом №SOS-220608-243762 про оцінку вартості (розміру збитків), заподіяного пошкодження транспортного засобу, складеному ФОП ОСОБА_3 13 червня 2022 року. Оскільки вказаний висновок складений з очевидним порушенням вимог п.п.1.3,5.1,5.5,8.1,8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, так як оцінювач ОСОБА_3 , який складав звіт про оцінку збитку, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб. Доказів того, що вказаний оцінювач ОСОБА_3 має свідоцтво судового експерта, яке надавало б йому право складати висновки експертного дослідження без особистого огляду об`єкта дослідження, суду не надано. Крім того, власник пошкодженого майна не ініціював проведення оцінки свого майна іншим суб`єктом оціночної діяльності, окрім оцінювача ОСОБА_4 , який безпосередньо оглядав пошкоджений ТЗ позивача, у зв`язку з чим суд прийняв до уваги висновки експерта надані позивачкою.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, однак, не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині обґрунтування неналежності звіту №SOS-220608-243762 тим, що він складений з очевидним порушенням вимог п.п.1.3,5.1,5.5, 8.1,8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, так як оцінювач ОСОБА_3 , який складав звіт про оцінку збитку, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб, з огляду на наступне.
       Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
       Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).
       Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
       Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
       Відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
       Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.
       Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
       Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
       Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону №1961-IV).
       Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування(пункт 9.1 статті 9 Закону №1961-IV).
       Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України). 
       Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
       Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
       Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
       Диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 13 ЦПК України).
       Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
       За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
       Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
       Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
       Тож, можна зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.
       У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.
       Обов`язок доведення розміру заподіяної позивачу шкоди покладається саме на нього.
       На підтвердження розміру відшкодування майнової шкоди позивачкою надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу, від 11 червня 2022 року №031/22 (а.с.11-41) та висновок експертного автотоварознавчого дослідження по відшкодуванню утилізаційної вартості автомобіля від 06 серпня 2022 року №044/22 (а.с.43-48).
       В свою чергу відповідач при виплаті позивачці суми страхового відшкодування у розмірі 75 555,87 грн. на підставі страхового акту №403/22 від 05 вересня 2022 року керувався звітом №SOS-220608-243762 про оцінку вартості (розміру збитків), заподіяних пошкоджень транспортному засобу, складеному ФОП ОСОБА_3 13 червня 2022 року (дата оцінки 06 травня 2022 року) (а.с.64-71).
       З врахуванням того, що до звіту №SOS-220608-243762 долучено протокол технічного огляду КТЗ, у якому вказано дату та час огляду 10 червня 2022 року 10 год. 00 хв. та зазначено, що вказаний протокол складено у присутності власниці, яка відмовилась від підпису (а.с. 4), та в апеляційній скарзі ПрАТ «СК«АСКО – Донбас Північний» наполягає на тому, що вказаний огляд проводився, колегія суддів вважає за необхідне прийняти це до уваги. 
       Втім, ретельно дослідивши висновки експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу №031/22,044/22 та звіт №SOS-220608-243762 колегія суддів приймає до уваги як належний та допустимий доказ розміру спричиненої позивачці шкоди саме висновки експертного автотоварознавчого дослідження у зв`язку з наступним. 
       Положеннями частин першої, шостої, сьомої статті 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
       У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством
       У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
       Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N42/5/2092 (далі - Методика).
       Відповідно до пунктів 7.17, 7.18, 7.20 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.
       Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ.
       Вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування.
       Згідно з пунктом 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.
       Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
       Відповідно до частини першої статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
       Наданий позивачкою висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу, від 11 червня 2022 року №031/22 (а.с.11-41) та висновок експертного автотоварознавчого дослідження по відшкодуванню утилізаційної вартості автомобіля від 06 серпня 2022 року №044/22 (а.с.43-48) повністю відповідають вказаним вище вимогам. Висновки складені судовим експертом (свідоцтво №571 від 26 жовтня 2001 року), попередженим про кримінальну відповідальність, з проведенням огляду пошкодженого транспортного засобу. 
       Пунктом 33.3 ст. 33 Закону України №1961-IV передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
       Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст.34 Закону України №1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
       Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
       Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
       При виплаті страхового відшкодування позивачці розмір останнього було визначено виходячи з звіту №SOS-220608-243762 про оцінку вартості (розміру збитків), заподіяних пошкоджень транспортному засобу, складеному ФОП ОСОБА_3 13 червня 2022 року (дата оцінки вказана у звіті 06 травня 2022 року, в той час коли ДТП сталася 06 травня 2022 року ).
       Поряд з цим, виходячи з аналізу наведених вище положень Закону України №1961-IV, зокрема ст.ст.33,34 цього Закону, вбачається, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком може бути залучено свого представника, яким може бути працівник страхової компанії, аварійний комісар або експерт.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів наголошує на тому, що оцінювач ОСОБА_3 , що проводив огляд транспортного засобу та склав звіт, на підставі якого страховиком було розраховано та здійснено виплату страхового відшкодування, не є особою, визначеною Законом України №1961-IV, яка мала право діяти від імені страхової компанії.
       Оцінювач ОСОБА_3 при складанні звіту не попереджався про кримінальну відповідальність, діяв від імені страхової компанії на підставі договору доручення, що може свідчити про його заінтересованість при вчиненні дій в інтересах відповідача.
       Крім того, згідно п.36.2 ст.36 Закону України №1961-IV страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.
       Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивачка не була ознайомлена із звітом №SOS-220608-243762 від 13 червня 2022 року та звернулась до судового експерта для визначення розміру завданих їй збитків.
Вказане свідчить про те, що розмір страхового відшкодування з позивачкою не узгоджувався.
       Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вірно не визнав звіт оцінювача ОСОБА_3 №SOS-220608-243762 від 13 червня 2022 року належним і допустимим доказом та при вирішенні позовних вимог в якості належного доказу прийняв до уваги саме надані позивачкою висновки автотоварознавчої експертизи,втім не через те, що оцінювач ОСОБА_3 , який складав звіт про оцінку збитку, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб та відсутності доказів того, що вказаний оцінювач ОСОБА_3 має свідоцтво судового експерта, яке надавало б йому право складати висновки експертного дослідження без особистого огляду об`єкта дослідження, суду не надано, а саме з підстав вказаних вище. 
       Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні в частині обґрунтування підстав часткового задоволення позовних вимог.
       Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО – Донбас Північний»  задовольнити частково.

       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину щодо часткового задоволення позовних вимог в редакції цієї постанови. 

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 27 березня 2023 року.

               Головуючий:                                                Е.Л.Демченко 

               Судді:                                                        Т.Р.Куценко 

                                                                               М.О.Макаров