УХВАЛА

25 січня 2023 року 
м. Київ

справа №580/10685/21
адміністративне провадження № К/990/983/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І.,  Мороз Л.Л., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області   про визнання протиправними і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 07.06.2021 №232730007265, оформлене листом від 14.06.2021 №3778-3769/М-03/8-2300/21, в частині відмови в обчисленні (перерахунку) та виплаті йому призначеної з 17.03.2020 пенсії за вислугу років у порядку та розмірах, визначених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" із розрахунку середнього заробітку за будь-які 60 місяців роботи підряд із застосуванням до виплат коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього, який наведений у довідці №14-91вих-20 від 11.03.2020 та додатку до неї, та визначення розміру пенсії з обмеженням її максимального розміру;
- зобов`язати відповідача здійснити обчислення (перерахунок) призначеної йому пенсії за вислугу років з 17.03.2020 із включенням в заробіток для обчислення пенсії розміру виплат із розрахунку 60% від середньомісячної суми виплат за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією, розділених на 60, з коригуванням із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього та із врахуванням суми посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, які наведені у довідці №14-91вих-20 від 11.03.2020 з додатком до неї, та виплачувати таку пенсію без обмеження її максимальним розміром, від моменту призначення, тобто з 17.03.2020;
- зобов`язати відповідача здійснити виплату різниці між фактично отриманою та належною до виплати сумами пенсії, починаючи з дати її призначення, тобто з 17.03.2020.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07.06.2021 №232730007265, оформлене листом від 14.06.2021 №3778-3769/М-03/8-2300/21 щодо відмови в обчисленні (перерахунку) позивачу призначеної з 17.03.2020 пенсії за вислугу років у порядку та розмірах, визначених частинами 3, 4 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити позивачу обчислення (перерахунок) пенсії за вислугу років відповідно до частин 3, 4 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-V11 із врахуванням в заробіток для обчислення (перерахунку) пенсії посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, зазначених у довідці №14-91вих-20 від 11.03.2020, та розміру виплат за 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією, з 17.03.2020.
В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 скасовано в частині відмови у задоволенні позову. У вказаній частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07.06.2021 №232730007265, оформлене листом від 14.06.2021 №3778-3769/М-03/8-2300/21 щодо визначення розміру призначеної позивачу пенсії за вислугу років з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату позивачу призначеної йому на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром з 17.03.2020, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 залишено без змін.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час вирішення питання про призначення пенсії позивач проходив військову службу та обіймав посаду в органах військової прокуратури в особливий період, а відтак помилковим є висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні Закону №1774-VIII та, відповідно, протиправність обмеження пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
06.01.2023 до Верховного Суду через систему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022 у справі №580/10685/21. 
За правилами частини 1  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України)  за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Предметом спору у даній справі є перерахунок призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру" пенсії та виплата вказаної пенсії з обмеженням її максимальним розміром.
Частиною 3  статті 3 КАС України  передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1   статті 257 КАС України   визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Пункт 8 частини 2  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення   статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"   і   статті 13 КАС України.
Згідно з частиною 1  статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини 4  статті 12 КАС України  виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі   Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою   статті 266-1 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3 частини 6  статті 12 КАС України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої   статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини 5   статті 328 КАС України   не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього.
Також як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на п. 1 ч. 4   ст. 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.
Якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджувані питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Посилання у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно чи винятково значимих.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а", "в" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту   статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України.
Крім того, Суд не бере до уваги твердження скаржника про неврахування апеляційним судом правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 та від 08.06.2022 у справі № 620/4661/21, оскільки, оскаржуване судове рішення та вищезазначені постанови Верховного Суду прийняті за різних фактичних обставин справи, які у своїй сукупності не дозволяють встановити подібність правовідносин у цих справах та, відповідно, необхідність однакового застосування одних і тих самих положень законодавства.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої   статті 333 КАС України   суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись статтями   328,   333,   359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022 у справі №580/10685/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                  А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                     Л. Л. Мороз

                                                                                                               А. І. Рибачук