Справа № 125/1309/22 
Провадження № 33/801/66/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач: Якименко М. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою судді Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 гривень на користь держави.
Не погоджуючись з даною постановою,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справу розглянуто у його відсутність, а постанову суду він отримав 29.11.2022, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.
В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. 
В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про розгляд його апеляційної скарги. 
24.01.2023 на електронну адресу суду від  ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить відкласти розгляд справи на інший час, у зв`язку з тим, що хворіє.
На підтвердження свого стану здоров`я надав довідку з лікарні від 23.01.2023, з якої слідує, що  ОСОБА_1  з 19.01.2023 перебуває на лікуванні в денному стаціонарі, тобто не в стаціонарному відділенні з постійним перебуванням в медичному закладі. Відтак  вказана довідка не свідчить про те, що в скаржника є перешкоди з`явитись в судове засідання. Суд визнав причини неявки його неповажними. 
Приймаючи до уваги те, що неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, а явка його не є обов`язковою, суд вирішив розглянути справу у його відсутність.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя апеляційного суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був відсутній в судовому засіданні в суді першої інстанції, копію постанови отримав 29.11.2022, що підтверджується розпискою (а.с. 49), а апеляційну скаргу подав до суду 07.12.2022.
Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню. 
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
П. 2.9 (а) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 324870 від 03.09.2022 о 00 год. 41 хв., який є одним із доказів у справі, ОСОБА_1 , 02.09.2022 о 23 год. 25 хв. в м. Бар Жмеринського району Вінницької області по вулиці Заводській керував автомобілем «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі КНП «Барська міська лікарня» лікарем наркологом, результат позитивний 1,02 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 3); висновком №31 від 03.09.2022 КНП «Барська міська лікарня», результат позитивний 1,02 ‰ (а.с. 10); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 8); рапортами (а.с. 11-13) та відеозаписом (а.с.15).
Докази в сукупності узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і встановлений судом перебіг досліджуваної події відповідає змісту відео, яке міститься на технічному носієві з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах справи.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції). Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до п. 13 Порядку №1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.
У висновку КНП «Барська міська лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 31 від 03.09.2022 року 00 год 15 хв, зазначено, що  ОСОБА_1  перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний 1,02 ‰
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в медичному закладі пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», при цьому будь-яких зауважень при складенні висновку, а також щодо процедури проходження і результату огляду висновку КНП «Барська міська лікарня» чи клопотань правопорушник не заявляв.
Відповідно до пункту 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, висновок лікаря може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 заперечень щодо проведеного лікарем медичного огляду не подавав та висновок не оскаржував.
В свою чергу, про свою незгоду із результатами проведеного огляду на стан сп`яніння скаржник не зазначав.
Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння скаржника, не суперечить вимогам законів. Підстав вважати висновок щодо результатів медичного огляду недопустимим доказом немає.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаного проходження огляду, фальсифікації, скаржником надано не було.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення. 
Належних та допустимих доказів в підтвердження неправомірності в діях працівників поліції, ОСОБА_1 не надав до суду першої інстанції, і до апеляційного суду. 
Враховуючи наведене, суддя вважає, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов вірного висновку про доведеність ОСОБА_1 вини у порушенні п. 2.9А, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що судом порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, суддя вважає також необґрунтованими, які спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово викликав особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення. 
У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції  ОСОБА_1  та його адвокат неодноразово подавали клопотання про відкладення розгляду справи. 
Судом першої інстанції вжито усіх заходів для належного повідомлення про день, час та місце розгляду справи правопорушника, однак  ОСОБА_1 , не зважаючи на достовірну обізнаність про наявність справи щодо нього у суді, не вжив будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.
Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Відтак судом не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності. 
На переконання судді апеляційної інстанції - розгляд справи у відсутність правопорушника не впливає, як на правильність висновків суду, так і на склад правопорушення і постановлене судом рішення. 
Вказані доводи розцінюються як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення.
Суддя апеляційної інстанції також вважає безпідставними доводи скаржника про те, що суд розглядаючи справу не вжив належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи та підійшов до розгляду справи в спрощеному порядку.
Як вбачається із матеріалів прави, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку. Відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та визнав винуватим  ОСОБА_1 . Так як керуючи автомобілем водій не повинен перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України. 
Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.
Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання. Доказів, які б спростовували вину скаржника не надано.
Доводи апеляційної скарги, не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9А ПДР і не свідчать про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. 
Суддя вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки факт перебування у стані алкогольного сп`яніння знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294  КУпАП, суддя -    
                           П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя                                                           М. М. Якименко