П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/13510/22	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

26 вересня 2022 року   ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно не в повному розмірі;
-стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно в сумі 79159,19 гривень;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо  невиплати в повному розмірі ОСОБА_1 індексації  грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.10.2019 включно у фіксованому розмірі 4463,15 гривень в місяць відповідно до  приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 гривень  в місяць за період з 01.03.2018 по 01.10.2019 включно в сумі 83669,66 гривень відповідно до  приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- зобов`язати військову  частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року   у справі №420/5082/20 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити   позивачу   індексацію грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 01.10.2019 включно. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 року у справі №420/5082/20 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року змінено та 3 абзац резолютивної частини викладено із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Відповідачем на виконання рішення суду 19.11.2021 року виплачено на користь позивача індексацію за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 рік включно із застосуванням   місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року в сумі 5477,53 грн. На переконання позивача, відповідачем не правильно визначену базу для розрахунку індексації та виплачено індексацію грошового забезпечення в значно меншому розмірі, а саме: 5477,53 грн, замість 85927,84 грн. Крім того, позивач наголосив, що має право на індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 84 943,82 грн за період з 01.08.2018 року по 01.10.2019 року, яка протиправно не виплачена відповідачем.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що нарахування індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача. Згідно з вимогами постанови №1013 і Порядку №1078 грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів населення (грошового забезпечення військовослужбовців) випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного півня інфляції. Відповідно, для проведення подальшої   індексації доходів, обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 відповідно до Порядку №1078. Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо   невиплати в повному розмірі позивачу індексації   грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.10.2019 включно у фіксованому розмірі 4463,15 гривень, відповідач зазначив, що відповідно до інформації, яка розміщена   на офіційному веб-сайті Держстату України, величина споживчих цін з березня 2018 року по жовтень 2018 року не перевищувала поріг індексації у 103%. Відтак включення позивачем до розрахунку сум індексації у період з березня 2018 року по жовтень 2018 року є необґрунтованим. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду  від 28 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно не в повному розмірі.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно в сумі 79 159,19 гривень.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Встановлено судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановлено строк для подання звіту - два місяці, що обчислюється з дати набрання рішенням суду законної сили.
Не погодившись з прийнятим рішенням позивач і відповідач подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять відповідач - скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, позивач – скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ОСОБА_1 з 12.05.2004 року по 01.10.2019 року  проходив військову службу  у Військовій частині НОМЕР_1 .
У період проходження військової служби нарахування грошового  забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному  розмірі, а саме: у період з 01.12.2015 року по 01.10.2019 року не в повному розмірі нараховувалась та виплачувалась  індексація грошового забезпечення.
У зв`язку з невиплатою індексації за період з 01.12.2015 року по 01.10.2019 року позивач звернувся до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року по справі №420/5082/20 адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено частково, а саме:
- визнано  протиправною бездіяльність  військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) щодо виплати індексації  грошового   забезпечення ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з  01.12.2015 по  01.10.2019;
- зобов`язано  Військову   частину    НОМЕР_1 нарахувати і  виплатити  на  користь   ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 )   індексацію  грошового   забезпечення  за  період  з  01.12.2015  по  01.10.2019 включно.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 року рішення  Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року по справі № 420/5082/20 – змінено, виклавши 3 абзац резолютивної частини із застосуванням базового місяця, а саме:
“Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця - “січень 2008 року”.
Для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року у справі №420/5082/20 позивач  звернувся до Добраславського районного  відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного  міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відкрито  виконавче провадження №64074579.
На виконання рішення  суду у справі №420/5082/20  відповідачем 01.09.2020 року виплачено на користь позивача індексацію за  період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового  місяця) січень 2008 року в сумі 5 477,53 грн.
Не погоджуюсь з виплаченою сумою позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду  у порядку ст.383 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного  суду від 24.12.2021 року у справі №420/5082/20 позивачу відмовлено у задоволенні заяви, з мотивів, що порядком виконання рішень суду має  займатись Державна виконавча служба України.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного  суду від 11.01.2022 року позивачу відмовлено у відкритті  апеляційного  провадження на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року з підстав, що ухвала про відмову в задоволенні заяви  про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних  повноважень відповідачем на виконання рішення суду в порядку ст.383 КАС України, у переліку судових рішень, визначеному статтею 294 КАС  України відсутня.
Ухвалою Верховного Суду від 18.04.2022 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року зазначивши, що суд  апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки нормами КАС не передбачено права апеляційного  оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.
Позивачем  подано окрему позовну заяву  про скасування постанови  державного  виконавця  про закінчення виконавчого провадження №64074579.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду  від 20.01.2022 року  у справі №420/25836/21 В задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1 до Доброславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови – відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Одеського окружного адміністративного суду  та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/5082/20, що набрали законної сили, є остаточними, обов`язковими для виконання та врахування відповідачем при нарахуванні індексації грошового забезпечення. Проте, згідно розрахунку індексації за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року вбачається, що відповідач лише за грудень 2015 року  застосував базовий  місяць січень 2008 року, а з січня 2016 року по лютий 2018 року застосував новий базовий місяць. Загальна сума індексація за вказаний період  нарахована  у  розмірі 6821,69 грн. (а.с.56).
Таким чином, незважаючи на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 року у справі  №420/5082/20, якою зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця - “січень 2008 року”,  відповідач протиправно застосував з січня 2016 року по лютий 2018 року  новий базовий місяць.
Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 про застосування щомісячної фіксованої індексації ґрунтуються на положеннях Порядку № 1078 у редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Приписами з ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року та  постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 року по справі  №420/5082/20 зобов`язано  Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового  забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу  споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з  01.12.2015 р. по 28.02.2018 - січень 2008 року.
Судова колегія враховує, що предметом розгляду цієї справи є саме питання вірність розрахунку щомісячної індексації грошового забезпечення та її твердий розмір, яке не було предметом правової оцінки судами у справі № 420/5082/20, в якій  досліджувалось питання наявності у ОСОБА_1 право на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по  01.10.2019, зокрема із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення та з урахуванням абзацу 4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Позивач  зазначив, що скористався всіма способами належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного  суду від 01.09.2020 року у справі №420/5082/20, не отримавши належного результату, враховуючи висновки  судів  першої та апеляційної інстанції при розгляді заяви у порядку ст.383 КАС України, позивач звернувся до  суду про стягнення суми індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015  року по 01.10.2019 року у твердій сумі.
У рішенні ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено п. 1 ст. 1 Першого протоколу.          В матеріалах справи наявний розрахунок індексації позивача за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з якого вбачається, що відповідач лише за грудень 2015 року застосував базовий   місяць січень 2008 року, а з січня 2016 року по лютий 2018 року застосував новий базовий місяць. Загальна сума індексація за вказаний період   нарахована   у   розмірі 6821,69 грн. (а.с.56).
Крім того, з листа ВЧ НОМЕР_1 від 14.11.2022 року № 956/фес, наданого відповідачем на ухвалу суду першої інстанції вбачається, що військовою частиною не проведено розрахунок індексації грошового забезпечення з базовим місяцем січень 2008 року, з 01.01.2016 по 28.02.2018 року, у зв`язку із відсутністю визначеного порядку розрахунку такої індексації (а.с.94-96).
Наведена відповідь фактично свідчить про відмову відповідача проводити позивачу індексацію за спірний період із застосуванням базового місяця – січня 2008 року.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що незважаючи на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 року у справі   №420/5082/20, якою зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця - “січень 2008 року”,   відповідач протиправно застосував з січня 2016 року по лютий 2018 року   новий базовий місяць.
Оскільки ані до суду першої інстанції ані у апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти розрахованого представником позивача, з урахуванням приписів Порядку № 1078, розміру індексації за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року, судова колегія вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно в сумі 79 159,19 гривень.
В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 фактично викладає незгоду із застосуванням базового місяця 2008 року при обрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року, разом з тим, наведені доводи могли слугувати підставою для касаційного оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі від 24.11.2020 року по справі  №420/5082/20. 
Однак постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі від 24.11.2020 року по справі  №420/5082/20 набрала законної сили, а отже право ОСОБА_1 на індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця 2008 року не є предметом розгляду цієї справи та відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, не потребує доказування.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ВС А0666 не підлягає задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , та рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, судова колегія зазначає наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 року (далі - Закон №1282-ХІІ). 
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні приписи містяться в п.1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, якою затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078).
Згідно з п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано пунктом 5 Порядку №1078, згідно зі змістом якого у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Отже, у березні 2018 року індекс споживчих цін рівний 1, а тому індексація грошового забезпечення не нараховується, що спростовує доводи позивача про те, що індекс споживчих цін становить 353,3%.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, у редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018, змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок.
Відповідно до п. 4 вказаної постанови розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Тобто постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.
Оклад позивача станом на лютий 2018 становив 1052 грн, в свою чергу з березня 2018 року він збільшився до 4930 грн (а.с.57).
Відповідно до ч. 2 п. 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 №260, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.
З викладеного слідує, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.
Водночас, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.
Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) було перевищено, тому у позивача виникає право на індексацію заробітної плати. Водночас, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року.
Тож, відповідачем правомірно не проводилося нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення з квітня 2018 року по вересень 2018 року (включно).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 червня 2022 року у справі №520/4061/21.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 та про ненарахування та невиплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.10.2019 та зобов`язання відповідача за зазначений період нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн.
Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що позовні вимоги стосовно застосування щомісячної фіксованої індексації ґрунтуються на положеннях Порядку №1078 в редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.
Так, Закон №1282-ХІІ та Порядок №1078 у період існування спірних правовідносин (з 01.03.2018 по 20.09.2018) не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації».
Зазначений термін використовувався в додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку №1078, однак, лише в редакції, що діяла до 15.12.2015.
За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17 під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
У постанові по справі № 560/5997/21 від 27 лютого 2023 року за тотожних обставин Верховний Суд також зазначив, що відповідно до офіційних даних, що містяться на веб-сайті Державної служби статистики України, лише у жовтні 2018 року було перевищено поріг індексації у 103%. Вказані відсоткові показники індексу інфляції за жовтень 2018 року були опубліковані у листопаді 2018 року. Тому, враховуючи положення пункту 1-1 Порядку № 1078, ВС погодився з висновком апеляційного суду, що індексацію грошового забезпечення слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Зазначений висновок є цілком релевантним до спірних правовідносин.
Враховуючи викладене, вірними є висновки суду першої інстанції щодо відмови ОСОБА_1 в задоволенні частини позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації за період з 01.03.2018 по 01.10.2019.
Отже апеляційна скарга ОСОБА_1 також не підлягає задоволенню.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 28 вересня 2022 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко